121 



leletei alapján fel kell tételeznünk, hogy a sejtek nyújt ványai nem tisz- 

 tán protoplasmás természetűek, hanem a sejtek nyálkás hidjait képvi- 

 selik<< (5.J p. 183.), semminemű támasztékát nem nyertem nyalka- 

 festéseim közben. 



A hámalatti (subepidermalis) kötőszövetben külön sejtféleség 

 nincsen. Az izomtömlö hosszanti rostjaitól kifelé, esetleg a mesoglaea- 

 lemezhez hozzásímultan is található sejtek (1. V. t. 42. ábra) legfeljebb 

 csak kisebbek, mint a más izomközti sejtek. Nyújtványzatuk, mint 

 már említettem, összehasonlítva más helyekkel, az egész testben leg- 

 sűrűbb hálózatot képez. Külön szövetféleség gyanánt főkép azért kel- 

 lett felvennünk, mert alapállományszerű termékük, a mesoglaea, eltér 

 a szervezet egyéb kötőállományától. 



Függelék : differentiálatlan sejtek (»Stammzellé«-k). 



A még kötőszöveti sejtekül nem tekinthető és a kifejlett, sőt még az 

 ivarzáson túl levő állatokban is az embryonalis mesenchym képviselője- 

 ként veendő Wagner- KELLER-féle alapsejtekről : >>Stammzellek«-ről (>>Bil- 

 dungszelle<<, >>selbstándige Zelle<< — másoknál) szeretnék még egy pár szót 

 szólni ; itt a kötőszövet keretén belül azért, mert belőlük kötőszöveti 

 sejtek is lehetnek, másfelől azért, mert újabban Wilhelmi [5.] a már 

 kialakult és differentiálódott szöveteknek (köztük a kötőszöveti sejtek- 

 nek) tulajdonítja mindazokat a feladatokat, a miket a szerzők (Stein- 

 MANN kivételével) eme alapsejtek rendeltetéseként fogtak fel. 

 A WAGNER-félc .>Bildungszelle<*-ken (p. 371.), vagy a IvELLER-féle 

 >>Stammzelle<<-ken (p. 384.) a mai felfogás értelmében kicsiny, kerek, 

 kifejlett állatok testében elszórtan és önállóan található sejteket kell 

 értenünk, melyek aránylag nagy, chromatinában gazdag és egy nucleolus- 

 szal ellátott sejtmaggal s a mag körül keskeny, de feltűnően chroma- 

 tikusan színeződő protoplasmával vannak ellátva. E sejtek a Dendrocoe- 

 /wwi-ban sem egymás között, sem más sejtekkel protoplasmás összekötte- 

 tésben nem állanak. Legbiztosabban fehsmerhetjük az embryonahs 

 állapotú szíksejtekkel való megegyezésükről. Wagner szerint, kihez 

 Keller (p. 384., 385.) is csatlakozik, e sejtek >>képezik a kiindulási pontot 

 a regeneráló dási folyamatokban^ és >>nemcsak önállóak, hanem szerve- 

 zettségük és képességeik tekintetében különlegesebben semmi irányban 

 nem alakultak, a mi őket arra képesiti, hogy bármi nemű szerv képzé- 



