124 



lődés előrehaladt folyamatán levő állat pl. szíktüszőjének, petefész- 

 kének vagy heréjének alapját képező ős csirasejtek között sem. 

 A járatokba rendeződött szíktüszők alapját képező, vagy a mellső 

 testvégen a 4. és 5. bélcsatornaág között fellépő sejtcsomókról vagy 

 sejtsorokról csak egymáshoz, illetőleg más szervekhez való viszonyuk 

 és nem az alapsejtektől való különbözőségük alapján tudjuk azt, 

 hogy belőlük szíksejtek, illetőleg petesejtek válnak. Viszont az alap- 

 sejtekről csak azért nem tudjuk, hogy mivé fejlődnek, mert pl. sem 

 az izomrostoknak, sem a kötőszöveti sejteknek megszabott és külön 

 megjelölhető helyük a szervezetben nincsen. 



A »S t a m m z e 1 1 e«-k fogalmát tehát Wilhelmi-vcI 

 szemben féltétlenül fenntart a n dónak vélem. 



Kötőszöveti alapállomány és a mesoglaea-lemez. 



A kötőszövetnek a közönséges festések után leginkább látható 

 része az alapállomány és a mesoglaea-lemez. Mindenekelőtt hang- 

 súlyozottan ism.ételnem kell azt, hogy az alapállomány tel- 

 jesen alkattá la n, minden belső szerkezet nélküli, 

 egynemű állomány, m e 1 3- lehetőleg minden s z ö- 

 vetközt kitölt. A szerzők mégis hol lemezesnek (»lamellös<<), 

 hol hálózatosnak (»netzartiges<<), hol gerendázatosnak (»balkenartiges<') 

 írják le. Ilyennek látszik, mint műtermék akkor, ha a szövetek közeit 

 kitöltő állomány zsugorodik, vagy éppen, pl. egy párnasejtes terület, 

 összeszakadozik s a párnasejtek elszakadozott falai igazán lemezek 

 képében maradnak fenn. Ilyenkor csapódnak a magvok is az elszaka- 

 dozott területek csomópontjaiba (»Maschenknoten<<). Az alapállomány 

 minden, valamelyes szerkezetre valló képet csak önkénytelenül ölt. 

 Lemezesnek látszik, ha valamely egy irányba futó sejtek — pl. izom- 

 rostok — közeit tölti ki. és mi a rost lefutásának irányában haladó 

 metszetben nézzük (V. t. 45. ábra, a hol a közti állományt salétrom- 

 savas ezüst színezi Cajal szerint). De ha erre merőleges a metszet, 

 akkor már ugyanaz az állomány hálózatosnak látszik (V. t. 44. ábra, 

 előbbi szerint kezelve). Ha pedig az össze-vissza kuszált szövetek 

 közeit tölti ki, akkor gerendázatos. Hogy mennyire bírálat nélkül 

 mondták ki a szerzők a szerkezetére vonatkozó véleményüket, látszik 

 az V. t. 44. és 45. ábráján, melyek a szervezet egyazon helyéről tün- 

 tetik fel a kötőállományt különböző irányú metszetekben. A Cajal- 

 féle ezüstöző eljárásban az ezüst a kötőszöveti alapállományba csa- 



