130 



Az izomtömlő a hasoldalon sokkal vastagabb, mint a hátoldalon. 

 Ezt csakis a hosszanti rostoknak a hasoldalon fellépő túlnyomó tömege 

 okozza. Legvastagabb izomréteget az agy táj ék alatt találunk. 

 A garatzsák és a párzási szervek táját azonban a hosszanti rostok, oldalt 

 görbülve, kikerühk és ennélfogva ezeken a helyeken az izomtömlő a 

 hátoldalinál is vékonyabb. 



h) K testet különböző irányban átjáró rostok. 

 A h á t-h a s i r o s t ok (miisc. dorsv) az egész testben egyen- 

 letesen oszolnak el. Találhatók úgy a testszegélyen, mint a. fej- és 

 farkvég legszélső széléig. Legszámosabbaknak a farkvégen mondhatók. 

 A rostok a széleken magánosan állanak, de a test közepe tája felé köte- 

 gekbe csoportosulnak. A tápcsatornarendszer, a garatzsák, valamint a 

 penishüvely által elfoglalt helyeknek megfelelő rostok lefutásukban 

 elgörbülnek hát-hasi irányuktól az illető szervek felületén, de alsó 

 és felső végük mégis egyazon hát-hasi vonalba esik. A tápcsatorna- 

 rendszer mentén futók ráborulnak az ágakra, mint valami félkörös rostok 

 és valószínűleg ennek megfelelő szerepet is töltenek be. 



Nem hát-hasi irányú rostokról először Wendt tesz említést 

 i888-ban (p. 260.) a Gunda ulvae-hí\n. Ezek szerinte vékonyak és a test- 

 ben minden irányban haladnak. Böhmig vet először behatóbb kutatásnak 

 alá néhány Tengeri Tricladus-t ([3.] p. 385 — 389.) és kétféle rézsútos 

 lefutású rostot mutat ki bennük, úgymint ferdén harántirányú (>>schrág 

 transversale<<) és ferdén hosszanti (>>schrág longitudinale<') rostokat. 

 Magam is találtam a harántsíkban rézsút lefutó rostokat a Dendro- 

 coelumban a testszegélyen. Elhelyezkedésük olyan, minőt Böhmig a 387. 

 oldalon a 6. szövegközi ábrában a Procerodes ohliní-ről feltüntet. Két- 

 irányúak s a test rendes mászó helyzetében egymást csaknem derék- 

 szögben keresztezik. A fej végen azonban a szemek előtt az egész 

 keresztmetszetben igen sűrűn találhatók és ott a tapadás munkájában 

 vesznek részt. Inkább el vannak oszolva, az egész testben a paramedialis 

 síkokban ferdén lefutó rostok, de ezek is a két testvégen a leggyakoribbak. 

 A 13. szövegközti ábra sublimátos rögzítés után tünteti fel a fej- 

 vég izomzatát a szemtől lateráhsan haladó sagittalis metszetben. 

 Számosabbak azok a rostok, melyek a hátról a fej vég felé rézsú- 

 tosan futnak. Valószínűleg ezek megrövidülésével tartja fenn fejét 

 az állat mászása közben. A hátulsó testvégen pedig éppen az ellenkező 

 irányúak a számosabbak, melyek szintén e rész felemelgetésére valók. 

 A garat, valamint az ivarszervek közelében mindkét irányú rézsútos 

 rostok egyenlő mennyiségben vannak (1. a g. szövegközti ábrát). Ezek 

 itt vékonyak és számuk is csekély. 



