137 



szeszélyes és nagyon tökéletlen képeket nyújt. Az 54. ábra sejtjéhez 

 járuló nyújtványok némelyikének idegtermészete kétséges ; lehet köztük 

 magának a sejtnek protoplasmás nyújtványa is. 



Protoplasmás nyújtványok. Fordítsuk most figyel- 

 münket a Golgi módszerével az izomrostokon, illetőleg az izomsejtek fő 

 ágain kimutatható számos oldalnyújt ványra (proc. prot) , melyek a rostra 

 igen különböző szög alatt állhatnak. Ezek legszámosabbak a garat izom- 

 sejtjein (lásd 53., 54. ábra) légritkábbak a hát-hasi irányú rostokon. 



Ezeket a nyújtványokat már Blochmann és Bettendorf (p. 216., 

 Textfig. I.) lerajzolták. Megtalálta J.\nder (p. 173— 1 74- Taf. 13. Fig. 17. a 

 és h) és BŐHMIG is (p. 390., Taf. XII. Fig. 6. c) , de miiétükről, rendelte- 

 tésükről véleményt nem nyilvánítanak. Én bennem különös figyelmet 

 ébresztett a VII. t. 59. ábráján látható kép, mely a garat végének 

 hosszanti izomrostjait tünteti fel tökéletes impraegnatioban. — Ebben az 

 impraegnatióban az izomrostok olyan sűrű összeköttetésben állanak egy- 

 mással, hosszukra 45O alatt álló nyújtványaikkal, hogy egy izomrecze ideá- 

 lis képét áhítják elénk. Azt hittem, hogy a ferdén futó összeköttetésekkel 

 az átlóirányú rostréteget pótolja az izomzat, olyképpen, hogy a rostok- 

 ból fonalka-nyalábok mennek szomszédjaikhoz ebben az irányban. 

 Ellenőrzés végett subhmáttal rögzített garatot vettem vizsgálat alá és 

 vastimsó-haematoxyhn-festéssel próbáltam ez összeköttetésekben össze- 

 húzékony fonalkákat kimutatni, de ilyeneket csak csekély számmal tud- 

 tam differentiálni. Ebből azt lehetne következtetni, hogy az 59. ábrán 

 látható összeköttetések legnagyobbrészt protoplasmás hidak a szomszédos 

 rostok között. Nemcsak a GoLGi-módszerrel mutathatók ki ezek a nyújt- 

 ványok, hanem alkalmas erre különösen a ZENKER-féle folyadékkal, 

 esetleg a subhmáttal rögzített anyag is, ha azt Bethe szerint toluidin- 

 kékkel festjük. A festék főként a kötőszöveti alapállom.ányt vonja be kér- 

 gesen és igy az összekötő hidak, mint festetlen részek, válnak láthatókká. 

 Hogy az ezeken az izomrostokon fellépő nyújtványok tisztán protoplasmás 

 természetűek volnának, nem bizonyítja az sem, ha föllépnek ilyen nyújt- 

 ványok másutt is magánosan előforduló dorsoventralis rostokon és ha ott 

 sokkal rövidebbek, hogysem a szomszédos rostokhoz elérhetnének (itt 

 tehát protoplasmásak). A VII. t. 56. ábrája a garatból egy sugárirányú 

 rostot tüntet fel, melyen vastimsó-haematoxyhn-festéssel jól kivehetők 

 voltak a potroplasmás függelékek, mint valami duzzanatok és éppen 

 olyan szemcsés szerkezettel, minőt a velőállomány mutat, a mi szintén 

 protoplasmás természetre vall. 



Tehát a protoplasmás nyújtványok esetleg az összehúzékony állomány 

 valóban létező, csak csekélyebb számú elemeinek, azaz mvofibrüláiknakút'jai 



