145 



hogy a csatornák szövettanáról oly kevés szó esik az irodalomban, 

 bár a Dcndrococlum ladeum kiválasztó-rendszeréröl is nagyon sokat 

 írtak (JijiMA, Chichkoff, Wilhelmi [2.], [3.], [5.], Micoletzky). Wil- 

 HELMI ([3.] p. 560.) a gyűjtő- és kivezetöcsatornák faláról csak annyit 

 ír, hogy azok finoman szemecskések, majdnem homagének. Mico- 

 letzky szerint (p. 410.) a Planaria alpina- és polychroá-hain gyakran egy 

 finom csíkoltság észlelhető. Wilhelmi szerint a csatornák külső határa 

 a környező syncytialis szövetekkel határ nélkül összeolvad, Mico- 

 letzky azonban az ő vizsgálati anyagán élesen el tudja különíteni a 

 csatornák külső határfelületét. Hogy a csatornarendszer ürterét belső 

 pellicula béleli, régen ismeretes dolog. 



Vizsgálataim közben kutattam mindenekelőtt a csatornázatot 

 alkotó sejteknek, mint kiválasztó sejteknek, az állatországban egyebütt 

 előforduló alapfelőli pálczikázottságát. Ennek azonban sehol semmi 

 nyomára nem akadtam. Találtam e helyett (kérdés, hogy helyébe-e) 

 a csatorna falára merőlegesen álló septumok 

 (válaszfalak, elrekesztő hártyák) bonyolult rendszerét, mely 

 egészen a méh viaszlépéhez teszi hasonlóvá a' 

 ki választó csat ornák falát, o 1 y f o r m á n, mintha 

 egy 1 é p 1 e m e z t, melynek sejtjei szabálytalanok, 

 csővé görbítenénk össze (lásd a VIII. t. 65., 70., 71. ábra, 

 par. ce) A 70. ábra a főkivezetőcsatorna szájadzása előtti kanyarula- 

 tának kétszer talált keresztmetszete. A 65. ábra egy másod-harmadrangú, 

 a főcsatorna előtt még két-három hasonlóval egyesülő gyűjtőcsatorná- 

 nak érintőirányú metszete, a 71. ábra egy még távolabbi (4., 5. rangú) 

 csatorna keresztmetszete. A 70. ábra, a belső ürtéri határoló-hártyán 

 kívül csak a lépes-szerkezetet nyújtó hártyarendszert tünteti fel. 

 A hártyák a csatornák hosszában harántul és ferdén egyaránt fut- 

 nak. A léphez való hasonlóság azonban nem tökéletes, mert a keresztül- 

 kasul futó hártyák nem hoznak olyan szabályos területeket létre, minők 

 a méhsejtek. Keresztmetszeti képükön (65. ábra x jelzett hely) a sza- 

 bálytalan háromszögtől a szabálytalan hat-nyolczszögig minden alakot 

 megtalálunk. A hártyarendszertől alkotott czellák, odvak nem egy- 

 forma magasak, hanem a csatornafal külső felületét dombozatossá 

 teszik ; az ürtéri felület azonban egyenletes, sírna. Legnagyobb vala- 

 mennyi között az az odú, metyben a mag foglal helyet (65., 71. ábra 

 nucl. és a 71. ábrán, a hol x jelzi azt a czellát, melyben a metszetsor 

 megelőző metszetén a mag található). A hártyák minden egyes czellát 

 kifelé is elzárnak úgy hogy a csatornafalnak kifelé is éles határai van- 

 nak, csakhogy e határsík optikai átmetszete szabálytalan csipkevonal. 



10 



Dr. Gclei : Tanulmányok. 



