146 



A méhek minden egyes mézzel telt sejtet külön zárnak le a tetején, 

 de a mi czelláink nincsenek külön befödve az űrtér felöl, hanem az 

 űrtérre többé-kevésbbé merőleges hártyák az ürtért bélelő pelliculáig 

 (pel. lum) el sem érve, alatta bizonyos távolságban megvastagodott 

 széllel végződnek (70. ábra). E vastagodás keresztmetszetben pont- 

 nak (70. ábra z), vagy hosszmetszetben a belső pelliculával párhuza- 

 mos vonalnak (y) látszik. Ez a megvastagodás a gyöngéd hártya- 

 rendszer merev párkányhálózatának mutatkozik. E hártyák, mivel 

 a rubina őket erősen fogja, valószínűleg collagén állományúak. 



Már többször említem az ürtér felőli pelliculát (nem chitinoida 

 cuticula), mely a czellák közös fedőjeként is tekinthető. Nem mindenütt 

 választja el bizonyos köz a czellaszájadékoktól, csak a test hosszában 

 futó két főcsatornában (70. ábra). A gyüj tőszakaszokban egyesülni 

 látszik velük (65., 71. ábra) ; a vékonyabb szakaszokban pedig ahg 

 mutatható ki az űrtér felőli pellicula. A főcsatornákban e pellicula néhol 

 sűrűn átlyuggatottnak látszik (70. ábra A). 



Ugy az űrtér felőli pelliculának, mint a hártyarendszernek azonos 

 mikrotechnikai viselkedése van. Sublimat (iqO/q-os), forró Zenker- 

 féle folyadék és forró sublimat a legjobb rögzítőszerük. ^ Bármiféle 

 festési módszert felülmúl megkülönböztető képességében az Apáthy- 

 féle hármas festés. Ezzel különösen forró sublimat után szép pirosra 

 festődik úgy a pellicula, mint a hártyák. 



A czellák űrterének finoman spongyás szerkezetében hármas festés 

 után igen apró sárgás szemcsézet mutatható ki, helyenként pedig 

 toluidin-kéktől és vastimsó-haematoxylintól kékre-feketére színeződő 

 nagyon apró szemecskék sűrű csoportja. 



A csatornák eg3^-egy keresztmetszetében rendszerint csak egy sejt- 

 magvat találunk, mely a többi Lap féreg- és a Piócza-félék analógiáján 

 kívül az egyetlen támaszték arra, hogy a csatornákat egy sejtsorból 

 alkotottaknak és űrterüket intracellularisaknak tartsuk ; mivel a sejt- 

 határok semmiféle módszerrel sem mutathatók ki. Vannak azonban 

 helyek, a hol egy keresztmetszetben két sejtmag is van. Az utóbbi eset- 

 ben az egymásra következő sejtek határa rézsútos lehet a csatorna 

 lefutására. 



1 Mint már a kötőszövet tárgyalásakor megjegyeztem, forró folyadékokat 

 hosszas ideig hatni nem szabad engednünk, hanem egy pár másodpercz után 

 hideg folyadékba kell tárgyunkat átteni. Ha Wilhelmi ([3.] p. 561.) arról 

 panaszkodik, hogy a Polycoelis nigra lépes szerkezetű kötőszövetében nehéz a 

 csatornákat fölismerni, ez csak onnan van, mert a forró rögzítő még rögzítés 

 előtt elfőzte a szöveteket. 



