149 



Itt az öt flagellumpamat {a — e) öt csatomavéget jelöl. Maga a csa- 

 tornafal nincsen festve, a mi kár, de a flagellumok lerajzolhatóságára 

 mégis nagyon üdvös. Láthatjuk tehát, hogy a végkészüléket nem egy 

 013/an sejt alkotja, a minőt a Trcniatodes- és Cestodesek lángsejtjeiben 

 ismerünk. Ezek ugyanis egy soknyúj tványú sejtből (»Terminalzelle<<) 

 — a mely mintegy elzárja az esetleg kissé szélesedő csatornavég nyílá- 

 sát — se sejtből a nyílásba nyúló cs ■Hangoknak egy kúpalakú pamatjá- 

 ból állanak. A sejtmag a csatornaür irányába esik. A mi ese- 

 tünkben ellenben látunk elsősorban is egy hosz- 

 szú flagellumokból álló pamatot; másodsor- 

 ban látjuk azt, hogy az egyes flagellumok nem 

 egy magasságban, mondjuk a csatorna végére 

 merőlegesen álló sík lapon, hanem végig, a 

 kezdőcsatornácska egész hosszában erednek; 

 és harmadsorban azt, hogy a flagellumpamat 

 végén nincsen sejtmaggal ellátott soknyúj t- 

 ványú végsejt (>>T e r m i n a 1 z e 1 1 e<<) és így a csatorna 

 falára merőlegesen álló fedőlap, hanem a csa- 

 tornák lassanként összeszűkülve, vakon végződ- 

 nek. Az utóbbira mindjárt külön bizonyítékkal is szolgálok. 



A BiELSCHOWSKY módszcre után átaranyozott készítményben az 

 egyes flagellumok oly feketék, mintha vezető fonalkák volnának. Kez- 

 detben idegrostok ilyen képleteinek is hittem őket, de éppen a 67. 

 ábra a, b, c pamatai győztek meg tévedésemről, mert ezek a metszet 

 vastagságában erednek és ott is fogyatkozik meg bennük a flagellumok 

 száma, holott ismeretes dolog, hogy a vezető fonalkák az idegrostokban 

 megszakítatlanul folytatódnak, és hacsak el nincsenek metszve, meg 

 nem szűnnek egy metszet vastagságában. 



Sikerült ezeket a kezdőcsatornákat gyors GoLGi-elj árassal (formol- 

 kalibichromicum keverékben) is ezüstöznöm. Ezek sem mutattak egyebet, 

 csak megerősítették azt a föntebbi megfigyelésemet, hogy a csatornák 

 előbb kissé kiszélesedvén, csak egyszerűen hegyben végződnek, mintha 

 a 67. ábra flagellumpamatai hegyesedő, de vakon végződő hüvelybe 

 volnának dugva. 



Kiegészítették a BiELSCHOWSKV-féle módszer által nyújtott képet 

 forró subhmátos és forró ZENKER-féle folyadékos rögzítések után úgy 

 ApÁTHY-féle hármas festéssel, mint eosin-vastimsó-haematox^dennel 

 nyert képek. Tudva azt, hogy többé nem lángsejtet kell keresnem, 

 hanem flagellumos végágakat és megtanulva az ezüstözött készítménye- 

 ken azt is, hogy a csatornakezdetek legtömegesebben kerületesen az 



