150 



izomtömlőben találhatók : nem. volt metszet, sőt néhol látótér sem, hol 

 fel ne találtam volna a flagellumos végcsatornákat. A csatorna végén 

 magvat nem lehetett találni, hanem mindig csak a végétől bizonyos 

 távolságban proximadusan, (lásd 64. ábra nucl. exc). 



A flagelhimpamat a kezdöcsatornácskák egyesülése után a közös 

 csatornában is tovább tart (64., 67., 68., 69. ábra). A pamatban az egyes 

 flagellumok hosszáról tiszta képet nem sikerült nyernem. Azt, hogy egy 

 részük legalább nem hosszabb, mint a 67. ábrában a, h, c-nél föltüntetett 

 pamatok, mutatja a flageilumoknak a pamatban való gyors megfogyat- 

 kozása. Ezeknek az ágaknak kezdete táján az egyes pamatok igen vas- 

 tagok, de már az ágak egyesülése előtt igen vékonyakká válnak. Egyes 

 flagellumok tehát minderiesetre rövidebbek, mint az egész pamat. Lehet- 

 nek köztük azonban olyan flagellumok is, melyek a végágak össze- 

 szájadzásán túl is folytatódnak a csatorna további lefutásában. De 

 nagyon valószínű az is, hogy több kezdőcsatornát magában egyesítő 

 szakasznak a falából is indulnak ki egy bizonyos távolságig flagellumok. 

 A flagellumok csavaros (spirális) lefutásúak. De egy-egy pamatban a 

 flagellumok különböző irányokban csavarodnak. Lehetetlen volt kimutat- 

 nom a flagellumok kezdetén basalis testet, a mi nem a differentiálás 

 lehetetlenségén múlt, hanem azon a körülményen, hogy nagyon nehéz 

 eldönteni egy látott pontról, hogy az basalis test-e, vagy pedig egy hirte- 

 len csavarodó és éppen a falhoz érő flagellum optikai átmetszete. Ugyanis 

 egy flagellumot a nem ezüstözött készítményeken a flagellumok össze- 

 vissza csavarodó tömkelegében alig lehet 20 — 30 n-nyira is követni. 

 A 67. ábrában is csak az a és d pamat tünteti fel teljes pontossággal a 

 flagellumok lefutását ; ott minden egyes flagellumot jól tudtam követni. 

 A b és c pamat rajzolásakor beállítottam egy-egy optikai síkot és abban 

 lerajzoltam a belé eső összes kanyarulatokat, úgy, mint a 67. ábrán lát- 

 szik. Miután több optikai síkban látható kanyarulatot feltüntettem, 

 azokat összefüggő vonalakká kötöttem össze az a és íf pamatok módjára. 

 Ha a többi ábrámat összehasonlítjuk a 67. -kel, láthatjuk, hogy azokban 

 nem rajzoltam be az összes ott levő flagellumokat. 



A csatornák keresztmetszetében 5 — 30 között ingadozik a flagellu- 

 mok száma, de a végágakban valószínűleg több is van. 



A kis kezdöcsatornácskák fala ott a legvastagabb és ürtere ott 

 a legtágabb, hol a flagellumpamat legvastagabb részét rejti magában. 

 A csatorna cskák falának (és pedig nemcsak a végső, hanem az őket 

 egyesítő szakaszokénak) alkotásáról nyújtanak felvilágosítást a 64.V 

 66., 68., 69. ábrák. Támasztó hártyák bennük nincsenek, de a belső 

 pelHcula léte valószínű. Kívülről a környező szövetekkel szemben meg- 



