152 



gyöngysor módjára egymásután sorakozó sejteken egyvégtében ürtér 

 keletkezik, illetőleg a végágakban belső — intracellularis — ürtér kép- 

 ződik ki. BuGGE-nak a Cesíodcsek-en végzett csatornafejlődési megfigye- 

 lései is e mellett bizonyítanak. Ugyanígy képződnek Apáthy szerint a 

 Piócza- félék nephridium-csatornái is. 



Hol találhatók a flagellumos csatornavégek ? 



Főként kerületesen a szervezetben, különösen a hátoldali izomtömlő 

 rostjai között. Szétszórtan még a bélcsatornázatot környező szövetben is 

 akadunk rájuk. Meg kell jegyeznem, hogy az elágazódás sokkal gazda- 

 gabb, mint azt Wilhelmi ([3.] p. 562.) hiszi ; mindenesetre azonban 

 nem olyan buja, mint azt Chichkoff XVII. táblája 28. ábráján jelzi. Az 

 elágazódás a hasi oldalra is kiterjed. Egyes ágak vagy hát-hasi irányban 

 szállnak le a hasoldalra, vagy pedig a testszegélyen hajolnak át föléje. 

 Az elágazódásban, úgy látszik, határozott törvény nem ulalkodik, 

 mert az egyik oldal hosszanti főtörzséből a másik oldalra is haladnak 

 át ágak. 



Nézetem szerint a kiválasztó-rendszer csatornái összes szakaszainak 

 és nem csak a végsejteknek, (a mi észleleteink szerint a kis végcsator- 

 nácskáknak) föladata a kiválasztás. A flagellumpamat pedig a csator- 

 názat ürterében levő és gyüledékekkel telített folyadék mozgatókészüléke. 

 Elégséges ez oldatot, mint rendkívül rugalmas testet, a kiömlésétől leg- 

 távolabb eső helyeken (a végcsatornácskákban) mozgásba hozni, hogy 

 az az egész csatornarendszerben áramlásba jöjjön. Wilhelmi szerint 

 ([3.] p. 564 — 565.) a test izomzatának összehúzódásai is segítenének az 

 áramlításban. Ezt nehéz volna bebizonyítani. Annyi azonban áll, hogy 

 igen heves és feltűnő izommozgásnak kellene annak lennie, a mely azo- 

 kat az oly vékony csatornácskákat összeszorítja. Ilyen mozgást pedig 

 a sokszor órák hosszáig egy helyben mozdulatlanul pihenő állatokon 

 nem vettem észre. A felületre szájadzó csatornák hátrafelé dűlt helyze- 

 tének szerintem csak az a magyarázata lehetséges, hogy a testfelületen 

 állandóan hátrafelé tartó vízáramlás ne akadályozhassa a csatornákból 

 a gyüledék kijutását, sőt haladtában magával ragadván azt, olyanféle 

 (bár gyönge) szívóhatást gyakorolhasson reá, mint a KoERTLiNG-féle 

 légszivattyúkban a rohanó víz a levegőre. Wilhelmi az izomzat össze- 

 húzódásának hátrafelé haladó hullámait is szerepelteti a kiválasztó- 

 rendszer kiürítésében. Ez összehúzódási hullámok azonban csak hely- 

 változtatás közben mutatkoznak és akkor is főleg a hasi oldalon. Már 

 pedig a kiválasztó-rendszer főként a háti oldalhoz közelebb terjesz- 

 kedik ki. 



A ki választó-rendszernek, a tápcsatornának és a szíktüszőknek 



