IDEGRENDSZER. 

 Alkattan. 



Vezetőpályák. 



Mivel a Dendrocoelum lacteum-nak alaktani (morphologiai) szem- 

 pontból legfeldolgozatlanabb része az idegrendszer, mielőtt ennek 

 szövettani ismertetésére rátérhetnék, szólnom kell egész részletességgel 

 alkattanáról (anatómia) is. Az erre vonatkozó ismereteink fogyatékos- 

 ságának egyik legfontosabb oka az, hogy az idegrendszernek nincsen 

 semmi, tőle idegen burkoló szövetrétege, mely környezetétől élesen 

 elkülönítené és így a vékonyabb ágakat jól felismerhetővé tenné, hanem 

 elmosódó határokkal egyszerűen be van ágyazva környezetébe. Sőt a 

 környező szövetek még a főtörzseket is, de főként a vékonyabb ágakat 

 keresztül-kasul járják, fokozván ezáltal megkülönböztetésük nehéz- 

 ségeit. Az alkattani vizsgálat másik akadálya egy olyan festőeljárás 

 hiánya, mely az idegrendszert élesen elkülönítené környező vagy az azt 

 átjáró idegen szövetektől. Más szövetnemeket sajátlagos (specificus) 

 sejtterméküknek egy vagy többféle sajátlagos festőszere alapján mindig 

 könnyen megkülönböztethetünk szomszédaiktól. Az idegszövetnek van 

 ugyan különleges sejtterméke, a vezető fonalkák ; de azokat oly 

 élesen láthatóvá tennem ez idő szerint nekem sem sikerült semmi- 

 féle színező eljárással, hogy így alkattani kutatások vezérfonalai 

 lehessenek. Szerencsére az idegszövetnek éppen ez a színezetlenül mara- 

 dása vagy más szöveteknél halványabb színeződése mégis kellő sikerrel 

 használható fel alkattani kutatásokban, mert az idegrendszer a legtöbb 

 festőeljárás után mint világos, halványan színezett, bizonyos irányok- 

 ban hosszában futó cső- vagy fonalrendszer válik ki környezetéből. 

 A tőlem használt különféle festőeljárások közül legjobb az ApÁTHY-féle 

 LA. jegyű haemateinnel az állatot egészben festeni. E módon átlagosan 

 a receptorius idegeket is megkülönböztethetjük az effectoriusoktól. 



