165 



get alkotnak, a hátulsókban azonban mind gyérebbekké válnak és maguk 

 a commissurák közvetetlenül a haránt izomrostú rétegen haladnak. 



Az agytájék idegei. Ezeket az idegeket BÖHMiG-nek ([3.] 

 p. 409 — 415.) a Procerodes ulvae-m vonatkozó jelzései szerint NI., N II., 

 N III., NIV.,NV.,NVI.,N VII. és N VIII. jelekkel, továbbá az érző- 

 lebenyt a belőle eredő számos ideggel Lob. sens és a látóideget No 

 jellel tüntetem fel a IX. t. y^. ábrájában. Az ábrán balfelől csak az 

 N I., 'd nagy érzőlebeny és a belőle kihaladó számtalan érzőideg és a 

 látóideg van feltüntetve. A többi idegek — az érzőlebeny és a No kivé- 

 telével — jobbfelől láthatók. Ezeknek az idegeknek egymástól, valamint 

 a hosszanti törzsek transversalis idegeitől való megkülönböztetése a 

 legnagyobb nehézségekbe ütközik. Mindenekelőtt nincsen ez idegeknek 

 oly éles határuk és oly egyenes lefutásuk, mint az ábrán látható. Egymás- 

 hoz való viszonyukon változtat a fej tájéknak a rögzítéskor változó össze- 

 húzódása is. A legfőbb baj azonban az, hogy egyes idegek nem határozott 

 föllépésüek. Különösen az N II.,N III., N IV. jelzésű három ideg bizony- 

 talan kikülönülésű ; egyik állatban kettőt, másikban négyet lát helyük- 

 ben az ember és sokszor az érzőlebenyből kifutó idegek módjára annyira 

 össze vannak hidakkal hálósod va, hogy számukat meg se lehet 

 állapítani. 



Az agy táj ék idegei között a metszetek egyszerű átvizsgálása által 

 el se igazodhatunk. Az egyik metszeten látott idegeket a szomszédos 

 metszetben levőkkel csakis úgy hasonlíthatjuk össze, ha rajzolókészülék 

 segítségével lerajzoljuk és ugyancsak ennek segítségével a következő 

 vagy más metszetbehekkel összeillesztjük. A pontos összeillesztések 

 alapjául homlokirányú metszetekben vagy az agytájékon áthaladó 

 hát-hasi irányú, nem idegtermészetű szigeteket, vagy a commissurák 

 előtt meglehetősen hát-hasi irányban haladó nyálkacsatornák kötegeit (15. 

 szövegközti ábra : canales muciferi) használhatjuk fel. A testszegély e 

 czélra azért nem alkalmas, mert metszetenként igen változó. A fölmeté- 

 lendő paraffin vagy paraffines celloidin, illetőleg egyszerű celloidin-töm- 

 bön eleve alkalmazható iránysíkok nem használhatók a lerajzolandók 

 kiterjedése és az aránylag erősebb nagyítás miatt, mert különösen az 

 utóbbinál fogva az egymásután következő metszeteknek az iránysíkok 

 szerint való beállítása nem elegendő pontos. Lehetne a celloidin- 

 tömböt a homloksíkon merőlegesen két ponton a legvékonyabb gyöngy- 

 fűző tűvel átszúrni s akkor a két szúrás helyének körvonalai, melyek 

 a metszetekben láthatók, szolgálhatnának irány ítókul. Ezt a meste- 

 remtől, Apáthy István- tói ajánlott módot még nem volt időm kipró- 

 bálni. 



