180 



szetü vonulatokat (»Stránge<>) tételez fel, melyek a hálózatot alkotják. 

 »A hálószerű vonulatok nem egyebek, mint ezeket az üregeket határoló 

 lapok. Épúgy a hosszanti metszetekben nagy számban fellépő fonalak 

 sem lehetnek egyebek, mint e lapok optikai hosszanti metszetei. « JijiMÁ- 

 nak ezt a vaskos tévedését csakis az idegrendszer alkotó elemeinek 

 nem ismerése okozhatta. Ugyanis az idegrostok nincsenek beágyazva 

 ebbe a szerinte kötőszöveti lapokba, hanem tömötten egymás mellett 

 haladnak. S ha szerinte a hálózat erősebben színeződik, az csak attól 

 van, mert a vastag effectorius tömlők között a tőle feltételezett kötő- 

 szöveti lapok helyén a vékonyabb receptoriusak haladnak, melyek, 

 mint említettem, erősebben színeződnek. Kötőszövet, a mint ezt már 

 fentebb leírtam, átjárja az idegeket is, de sokkal csekélyebb mennyi- 

 ségben, semhogy minden egyes tömlő rostot körülvegyen. 



Találunk itt-ott a connectivum hosszának közepe táján is, de gyak- 

 rabban a dúcztájakhoz közelebb kétnyújtványú dúczidegsej tekét, úgy 

 tömlőszerű, mint elvékonyodó nyújtványnyal, minőket a X. t. 82. és 85. 

 ábrája mutat. Vannak a connectivumban chromatikus rácsozatok, melyek 

 nyomán a sejtmagot és sejttestet a dúcztájon találjuk meg. A vastag 

 tömlők között vékonyabb és erősen színeződő fonalak futnak a connec- 

 tivum hosszában. Néhol a connectivumokat éppen nem jellemző pontál- 

 lományra is akadunk, különösen az idegen szövetsziget környezetében. 



A dúcztájakon tapasztaljuk mindenekelőtt azt, hogy a tömlők 

 csekélyebb része változatlanul tovább halad a főidegtörzs hosszában. 

 Ügyszintén láthatjuk azt, hogy a transversahs idegből jövő tömlők 

 egy része szintén tovább halad harántul a commissurákba. A tömlők 

 legnagyobb része azonban vagy végágazatban vész el a dúcztájon, vagy 

 áthaladtában kisebb-nagyobb tömlőszerű oldalágakat bocsát a transver- 

 sahs idegbe vagy a commissurákba, esetleg mind a kettőbe. Vagy pedig 

 a nélkül hogy látható oldalágakat bocsátana a dúcztájba, kifordul 

 vagy a transversahs idegbe, vagy a commissurába, vagy kettéváltan 

 mind a kettőbe. Ez utóbbiak azok a körülmények, melyeknek alapján 

 a tömlőket motorikus — effectorius — természetűeknek nézem. A dúcz- 

 tájakon sokkal több a sejtmagtól és a tőle távolodó rácsozattól jelzett 

 dúcz-, illetőleg dúczidegsej t, mint az idegrendszer egyéb részében. A X. t. 

 86. ábrája a dúcztájnak egy ilyen területét jelzi, melyen a rája főként 

 jellemző háromnyújtványú dúcz-, illetőleg dúczidegsej tek láthatók. Ilyen 

 dúczsejteknek nyújt ványai a dúcztájakból kiinduló ágazatok négy 

 irányában (rostrocaudálisan és perlateráhsan) minden lehető változatban 

 haladnak. A XII. T. 102. ábrája egy olyan sejtet jelöl, melyből a fejvég 

 felé két nyújtvány halad az idegtörzs hosszában. 



