181 



A dúcztájüii a tömlőszerü rostokon kívül az érzőidegek rostjaival 

 azonos alkatú és színeződésü szövedékes állományt (substantia plexi- 

 formis, a >>LEYDiG'sches Punktsiibstanz<<) látunk. Már kisebb nagyítással 

 feltűnik, hogy a szövedékben bizonyos harántirányú rendeződés vehető 

 ki. Sőt szemünkbe ötlik, hogy a dúcztájba kétoldalt bejövő hasonló 

 színeződésü vékony fonalak szétterüléséből és összesző vődéséből jő létre 

 a szövedékes állomány. Sejthetjük ebből, hogy ez a szövedék főként 

 receptorius sejtek központba haladó nyújtványának szétágazásából és 

 összefonódásából jő létre. A XI. t. 96. ábrája mutat be egy ilyen 

 központba haladó és a dúcztájon elágazó rostot, de GoLGi-módszerrel. 



S ezzel ismertettünk mindent, a mi ezekkel az egyszerű mód- 

 szerekkel általában az idegrendszerben látható. Mert a commissurát, 

 trans versalis ideget vagy ezeknek további elágazásait, illetőleg hidak 

 utján való összeköttetéseit és a dorsadus idegeket vagy a hátoldali 

 idegrendszert vizsgáljuk, ott is csak különböző vastagságú tömlőket, 

 chromatikus-rácsozatú két vagy többnyújt ványú, tömlőszerűen vastag, 

 vagy vékony nyújtványú sejteket látunk. Sőt a kerületi idegek elága- 

 zódásai és kereszteződései helyén s a kerületi hidak útján alkotott 

 hálózatok csomópontjaiban is ugyanazt a >>LEYDiG-féle pontállományt« 

 találjuk, mint a dúcztájakon. Tehát nemcsak alkattani szempontból 

 mondhattuk, hogy az idegrendszernek hosszanti : két connectivumtól 

 és a közbeeső dúcztájtól alkotott szakasza azonos egy transversalis 

 idegtől, commissurától és a közbeeső dúcztájtól alkotott részszel, hanem 

 ez az azonosság áll szövettani szempontból is. S e részek csak az 

 alkotósejtek mennyiségében, de nem milyenségében különböznek. Vagyis 

 az idegrendszer hosszanti és harántirányban egyenlően alakul. 



Vezető fonalkák (neurofibrilla). Ezeknek a kimutatására 

 legjobb sublimáttal vagy osmium sublimat- keverékkel rögzített állattól 

 készített 10 [JL vastag metszeteket 12 órán át festenünk I. A. jegyű haema- 

 teinnel, vagy az osmiumos keverékkel rögzítettet BETHE-féle molybden- 

 sav-toluidin-kékkel. Azonban e módszerekkel sem válnak kellően élesen 

 megkülönböztetettekké a vezető fonalkák. Mindamellett olajbamártó 

 lencserendszer, elajos condensor- és teljes fénykúpú megvilágítással 

 (Apáthy) három féleséget tudtam köztük megkülönböztetni. A nagy 

 effectorius tömlőkben kerületesen és csekély számmal belsejükben is 

 igen számos, rendkívül vékony, hullámzatos lefutású fonálka mutatható 

 ki. Ugyanezen tömlők tengelyében egynéhány vastag és nagyon csavar- 

 menetes lefutású fonalat látunk, melyek a rost sejtmagvas részében 

 a dúczidegsejt teste felé rácsozatot is alkotnak. A tigroid rácsozat men- 

 tén a fonalkák nem láthatók, de a rácsozat elhalványuló vége felől a vas- 



