183 



aránylag minél kisebb a sejttest, annál gyakoribb az illető sejtnek színe- 

 ződése. Ennek tulajdonítom azt is, hogy az oly kicsiny sejttestü hám- 

 alatti érző dúczsejtek létét és alakulási viszonyait tökéletesen tisztázni 

 tudtam e módszer segítségével. 



Vizsgálataim eredményét csoportosítom a közönséges módszerek 

 alapján ismertetett sejtféleségek szerint. Áttérek azután a voltaképeni 

 hámalatti és izomközti idegszövedékre, melyet a Lapférgek szövet- 

 tanában szintén subepithehalis idegszövedéknek (»subepithehaler Ner- 

 venplexus«) neveznek. Folytatom a hámalatti érző dúczsejtek ismerte- 

 tésével. Végül pedig a nyújtványok alakjával és egymáshoz, illetőleg 

 más szövetelemekhez való viszonyával foglalkozom. Záradékul pedig 

 levonom következtetéseimet az idegrendszer élettani képességeire és faj- 

 fejlődéstani fokára vonatkozólag. 



A központi idegrendszer vezetőidegsejtjeit csak két esetben kaptam 

 színezve. Egyiket a XII. t. 97. ábrája, a másikat a XIII. T. 109. ábráján 

 c n mutatja be. E két esetből semmi különlegest nem tudok következ- 

 tetni csak a 97. ábrán a sejtmag (nucl) felületi fekvése újólag megerősít 

 engem abban, hogy azok a hosszanti rostok, melyeknek felületéhez cse- 

 kély protoplasmás udvartól körülvéve sejtmag tapad, azok idegsejtek. 

 Meg kell jegyeznem, hogy a sejtmag a sejttestben a chrom-ezust 

 színeződése ellenére is kivehető, mint világos, élesen körülírt folt. 



Leggyakrabban sikerült kétnyújtványú dúczidegsejteknek és ezek 

 közülisatömlőszerü, tehát (effectorius) motorikus dúczidegsejtek színe- 

 zése. Orsószerű sejtekről két képet mutatok be a X. t. 86. 5 és a XI. t. 90. 

 ábrájában. A X. t. 86. B ábrája egy dúczsejtet mutat a hosszanti 

 főtörzsekből, az agy tájékból, a két commissura közének megfelelő 

 magasságból. A rendkívül gazdag elágazódás — úgy látszik — össze- 

 köttetést létesít a commissurán a túloldalról átjött idegágak es a 

 hosszanti főtörzs elemei között. A 90. ábrában az egyik dúcztájból a 

 transversahs idegbe hatoló kétnyújtványú sejtet látunk, melyben a 

 színezés sajátságosan láthatóan hagyta a belső szerkezetet. A sejtmag es 

 nucleolus jól látszik és a sejttestben valami olyan kikülönültség, mmtha 

 a központba haladó nyújtványnak, mint axonnak, a végét látnók (lásd 



fentebb). , 



Legtöbb tanulságot vonhatunk le a nagy motorikus tömlők színeződé- 

 séből, a minőket a XI. t. 87-88. (c. g. mot) , 94-, 95- ) ^11. t. 100. (c. g. 

 mot) loi., 106.; XIII. t. 107., 108., 109. (feketén színezett sejt) abrai 

 tüntetnek fel. Ezeken az ábrákon és a XVI. t. 7. mikrophotogrammján 



