1.S7 



Receptorius dúczsejtek. 



Ezek közül csakis a kültakarónak és a garatnak érző dúczsejtjeit 

 tárgyalom, melyeknek tökéletes megismerésében a GoLGi-módszer tette 

 a leghasznosabb szolgálatot. Kiderült, hogy az ingerfelvételt nem any- 

 nyira a másoktól eddig ismertetett és a hám magasságában álló érző- 

 hámsejtek végzik (BÖHMIG : Sinneszellen), hanem a hámalatti izom- 

 tömlőben előforduló dúczsejtek, melyek több-kevesebb nyújt ványukkal 

 a hámsejtek testét átfúrják és a szabad felületen érzőszálakban vég- 

 ződnek, közben azonban ágazataikkal a mesoglaeahártya alatt a tulaj don- 

 képeni subepidermalis rácsozatot alkotják : rácsozatot, mert ott a pályák 

 nemcsak összeszövődnek, hanem hidak által is rácsozatta forrnak 

 össze s az Apáthy szerinti ([10.] p. 15.) neurohinkliont alkotnak, nem 

 ncuropiliont (idegnemezt) vagy neurodictyont (ideghálózatot). Ezeket az 

 érző dúczsejteket tünteti fel a XI. t. 93. és a XIV. t. valamennyi rajza 

 s a XVI. t. 4., 6. és 8. mikrophotogrammja. A Lapférgek másik két osz- 

 tályában is ugyanilyen érző dúczsejteket mutattak ki és pedig Zernecke 

 a Cestodesek-h2\\ (p. 122 — 133., rajzát adja Taf. 12. Fig. ^j — 41., Taf. 

 15. Fig. 68., 69. a, b), Bettendorf pedig a Trematodesek-Te vonatkozólag 

 (P- 34I-. 344-> 345-. Taf. 31. Fig. 30. a— c. Taf. 32. Fig. 31— 38-)- Ebben 

 a két osztályban azonban az érzőrostok végei nem jutnak a vastag cuti- 

 cula-rétegen át a szabad felületre, hanem állítólag a cuticula alatt egy 

 hólyagban végződnek, melyből egy kis csapszerű nyújtvány nyúlik a 

 cuticulába. Bettendorf azonban a Trematodesek tapadókorongjain a 

 felületre is kinyúló szabad csapszerű érzőnyújtványt (>>Stiftchen<<) mutat 

 ki, mely a mi dúczsej tjeinken fellépő érzőszálakkal tökéletesen azonos ; 

 különbség csak annyi van, hogy az érzőrostnak az érzőszálak alatt fel- 

 lépő hólyagos felduzzadása helyett kisebb bunkószerű megvastagodást 

 találhatunk a Dendrocoeluin-hRU. Ez a közös szövettani bélyeg : az alko- 

 tásukban tökéletesen megegyező érjrő dúczsejtek is még közelebbi 

 rokonságba hozzák a Lapféygek-nek ezt a különben is egységes jellemű 

 három osztályát. 



Magukat a receptorius dúczsejteket és nyújtványaiknak a hámba 

 való kihatolását már Rína Monti kimutatta (p. 10.) és lerajzolta (Fig. 

 4. p.) 1896-ban. Csak nem tudta a nyújtványokat a hámfelületig követni, 

 még kevésbbé végződésüket felismerni. A hámalatti szövedékből a 

 hátoldali hámba hatoló és ott szabadon végződő nyújtványokat volta- 

 képen legelőször Blochmann említ 1895-ben ([1,] p. 21.) éppen a Den- 

 drocoeluin-híxn. Később Botezat és Bendl írnak le 1909-ben egy Trida- 



