192 



nél 62. oldalon közölt 2. és 3. sz()vegrajzok a hámba hatoló nyújtványok- 

 nak az idegszövedékböl való származása mellett egyáltalán nem bizo- 

 nyítanak, mert miként az én ábráim, valamint Monti R. 2., 3. és 4. 

 szövegrajzai mutatják, egy-egy receptorius dúczsejt karos-gyertya- 

 tartó módjára szétágazó rostjai oly messze szétterjednek a magvas 

 résztől, hogy annak egyes nyalábjai a magvas rész nélkül metszetsoro- 

 zaton újra és újra láthatók. Én magam a hámba hatoló ágak összefüg- 

 gését hámalatti receptorius dúczsejtekkel mindig meg tudtam találni. 

 BoTEZAT és Bendl nem számolnak a hámtól esetleg meglehetős távol 

 álló receptorius dúczsejtekkel, a minőket az én 112 — 114. ábráim és 

 a Monti R. 3. ábrája tüntet fel. 



A BoTEZAT és Bendl szerint második módon a hámalatti dúcz- 

 sejtekből eredő (de kevéssé, vagy egyáltalán el sem is ágazó) ros- 

 tok útján történik a hám beidegzése, mint azt már Blochmann, Monti 

 és én is kimutattuk. Monti R. még nem tudja a receptorius rostokat 

 a hámfelületig követni. Botezat és Bendl azonban ezt a fontos tényt 

 is megállapítják (p. 62.). A hámfelületen is túlhaladó érzőszálakat azon- 

 ban ők sem említik. Leírják a nyújtványok csomós voltát, valamint 

 azoknak a hámban, ill. a hámalatt való elágazását. Szerintük a nyújtvá- 

 nyok a hámsejtek között, tehát nem intracellulárisan haladnak. Esetleg 

 bizonyos utón át a sejtek talpi része felől megtörténhetik ugyan ez is ; 

 de hogy a felületre intracellulárisan érnek, azt már a hám ismertetése 

 során (p. 12., 20., 21., 24., 67., 68,) bebizonyítottam. 



Egyébiránt a Botezat és Bendl ábrái, valószínűleg gyöngén sike- 

 rült készítmények után, igen kezdetlegesek. A hámbeli idegelágazódá- 

 sok és a hámalatti rácsozat gazdagságáról alig nyújtanak fogalmat. 

 Ezt az én ábráim sem tüntetik fel teljes mértékben ; mindennek leraj- 

 zolása, a mi csak egy 30 mikronos metszet vastagságán belül is látható, 

 a rajzokat túlságosan bonyolultakká és nehezen érthetőkké tette volna. 



A Dendrocoelum érzékeiről. Megismervén az érző 

 dúczsej tekét, két kérdés előtt állunk. Kérdés először is az, hogy létez- 

 nek-e a BÖHMIG- és SABUSSOW-tól s többektől más Tncladusok-hsin leírt 

 és a hám magasságában álló érzőh.é.mse]tek Sl Doidrocoelum-h^n is? 

 Másodszor kérdés az, hogy micsoda ingerfelvételre képesítik az állatot 

 ezek a soknyújtványú hámalatti érző dúczsej tek. Az előbbire az a 

 válaszom, hogy a Dendrocoelum-hRU ilyeneket nem találtam. Illetőleg 

 tekintettel arra, hogy olyan érző dúczsej tekét is mutattam ki, melyek- 

 nek nyújtványai a hámfölületre nem hatolnak ki, föltételezhetjük ilye- 

 nek létét is. 



Sokkal többet mondhatok a második kérdésben. Mivel recepto- 



