200 



Az idegszövet sejtjeinek munkaképessége. 



Mikroszkópos ismereteinkről számot adván, ha ítéletet akarunk 

 mondani arról, hogy a megismert szövetelemek miképen teljesitik az 

 idegrendszerre hárnló feladatokat, nagyon érdekes eredményekre jutunk, 

 melyek az Örvényférgek-wék, s általában a Lapférgck-nek külön helyet 

 követelnek az összehasonlító idegszövettanban. Mindenekelőtt az Örvény- 

 fér gek-hen találjuk meg a jellegzetes dúczidegscj tekét, a melyek úgv 

 a dúczsejtnek, mint az idegsejtnek mindenféle bélyegét egyesíti maguk- 

 ban. Ezek az idegtörzsek hosszában egy irányban megnyúlt tömlők. 

 Találunk bennük vezető fonalkák alkotta rácsot és chromatikus rácsot, 

 melyek dúczsejtbélyegek. Cső módjára meg vannak nyúlva és összeköt- 

 tetéseket létesítenek vagy egyes dúcztájak, vagy a dúcztáj és a kerület 

 között, mint a jellegzetes idegsejtek. Vezető fonalkáikat, természetesen, 

 maguk termelik, mint idegsejtek. 



Már az idegrendszer alkattana is reámutatott, de még inkább reá 

 vall annak szövettana az idegrendszer fejletlenségére, alsóbbrendű vol- 

 tára. A 94. és 100. ábrákon biztosan láttuk, hogy receptorius rostok 

 effectoriusokkal állanak közvetetlen összeköttetésben : meggyőződhetünk 

 ennek alapján arról is, hogy receptus eífectusba mehet át associatio közbe- 

 jötte nélkül. A 89. és loi., valamint a XVI. t. 7. ábrái, melyek effectorius 

 sejtek közvetetlen kapcsolásáról tanúskodnak, bizonyítékok arra, hogy 

 egynemű sejtek között is jöhet idegen sejt közbeiktatódása nélkül kap- 

 csolat létre. Erre a két jelenségre mikroszkópos bizonyítékok hiányában 

 is rájöhetünk, ha tekintetbe vesz^zük azt, hogy érző idegsejtek köz- 

 pontfelé tartó nyújtványa nem mindig hatol be a központba, úgy, 

 mint a iio. ábrán látható, hanem már a transversalis idegben megszűnik 

 (XI. t. 88. ábra a sejt) ; és ennek megfelelően ismerünk olyan motorikus 

 dúczidegsej tekét, melyek szintén nem függnek össze közvetetlenül a 

 központtal. Ezekben tehát a központtól és így dúczsejtektől függetle- 

 nül mehet át a receptus effectusba. Arra, hogy associaló sejtek nem 

 nagy mennyiségben különültek ki, következtethetünk olyan példákból 

 is, mikor érző dúczsejtek központba futó nyújtványa a legközelebbi 

 dúcztáj on oldalágak bocsátása közben áthalad a commissurán az átellenes 

 dúcztáj ra, hogy receptusát közvetetlenül tehát associaló sejt nélkül 

 maga kapcsolja más idegelemekkel. 



Sőt ezeknél még alsóbbrendű állapotként emlékezetbe kell idéznünk 

 az érző dúczsejtek ama nyújtványait, melyek az izmok közé haladó 

 oldalágakkal közvetetlenül izommal léphetnek kapcsolatba. S ha ezekkel 

 szemben az agytájék nagy associaló dúczsejtjeire gondolunk, 



