205 



állapítani a Dendrocoelimi fiatal avariumában Böhmig és Stoppen- 

 BRINK (p. 513.), íi kikhez csatlakozom magam is, abban a nézetben 

 vannak, hogy a petesejtek nem emésztik fel a táp- 

 lálósejteket, hanem ők csak szállítói a petesej- 

 tek táplálékának; vagyis a rendes tüsző (f ollic u 1 us)- 

 sejteknek felelnek meg. A petesejtek tömege oly óriási a 

 táplálósejtekéhez képest, hogy az utóbbiakból elegendő tápanyag 

 nem igen telhetne ki az előbbiek megnövesztésére. A szállított tápanyagot 

 a petesejtek könnyebben fel is használhatják, mint magukat a tápláló - 

 sejteket. A tojásrakás alatt azonban a petesejtek száma a petefészek 

 kisebbedésével kapcsolatban folyton csökken s végül csak egynéhány 

 petesejt marad a petefészekben. Azt hihetné az ember, hogy ekkor az 

 egész petefészek a táplálósejtek túlnyomó tömegével marad kitöltve. 

 Azonban a táplálósejtek is arányosan fogyatkoznak a petesejtekkel; 

 tehát fel kell tételeznünk azt, hogy közülök a feleslegesek elpusztulnak 

 és így a petesejteknek csakugyan táplálékul is szolgálnak, anékül hogy 

 őket azok, mint környezetét a Hydra petesejtje, felfalnák. Bőhmig 

 szerint a táplálósejtek akkor ismerhetők fel a legjobban, ha a petesejtek 

 zsugorodtak. Toluidin-kékkel való festésre azonban ezek a kék petesejtek 

 közül zöld színük miatt jól kiválnak akkor is, ha a petesejtek nem 

 zsugorodnak. Forró rögzítések után I. A. jegyű haematein is jól meg- 

 különbözteti őket. Kötőszöveti sejtektől abban ütnek el, hogy a rubin az 

 ApÁTHY-féle hármas festésben nem színezi annyira, mint amazokat és 

 magvuk chromatin-szemcsézetben azokénál dúsabb. Sejttestük finoman 

 szemcsés, benne formolsalétromsav után fonalkákat mutathatunk ki. 



Petesej tek. Egyforma nagyra nőtt, vagyis egyformán érett 

 petesejteket még a tojásrakásra kész, vagy akár a tojásrakás java folya- 

 matában levő állat petefészkében sem találunk. Már O. Schmidt meg- 

 figyeh, hogy a Cercyra hastat á-han a petefészek belsejében levő sejtek 

 érnek meg először ([2.] p. 18.). Ugyanezt Édesvízi Tricladuso k-han csak 

 MiNOT (p. 440.) állapítja meg. Csiraalap tehát, vagyis egy meghatározott 

 helyre korlátozódása az őscsirasejteknek, mint a minő a Tengeri Trícla- 

 dusok-baw van, az Édesvíziek-ben hiányzik. Az őscsirasejtek tovább- 

 fejlődéséről már JijiMA megemlékezik (p. 412.), Mattiesen pedig (p. 287 — 

 303.) fejlődéstani tanulmányában olyan részletesen leírja, hogy nekem 

 felesleges ezzel foglalkoznom. Ismertetnem kell azonban a már kész, 

 teljesen megnövekedett petesejteket, abban az állapotukban, midőn a 

 centrosoma és körülötte a sugárzat fellép. 



lílő petesejtekben nagy, világos magvat és benne egy nagy, 

 erősen fénytörő, de nem egynemű nucleolust igen jól meg lehet különbőz- 



