223 



sejteknél, hosszabbak a vezeték átmérőjénél is 2 — 3-szor, a minél fogva 

 benne csak úgy férnek el, ha csavarosán rendeződnek, azaz mintegy össze- 

 pödrődnek. A csillangók rendszerint a farkvég felé irányulnak, de a 

 tubától és a szíkkapuktól farkvég felé eső szomszédos sejtektől a fej vég 

 felé, tehát a tuba, illetőleg a szíkkapuk felé dűlnek. A csillangók tövében 

 a basalis testek, továbbá a csillangógyökerek Zenker-féle folyadékkal és 

 formol-salétromsavval való rögzítésre vastimsó-haematoxyhnnel jól 

 színezhetők. — A sejteken itt is magvas és magtalan nyújt- 

 va n y o k vannak (32. ábra, ep. submers); az utóbbiak csak annyiban 

 különböznek a garatbeli nyújtványoktól, hogy végük szabályosan, hólyag- 

 szerűen felduzzad és rajta nem mutatható ki a környezetbe vezető 

 nyújtvány. A nyújtványnak hólyagszerüen duzzadt végében glykogent 

 találtam. 



A petevezetéken izomzatot csak legújabban (1905) mutat ki 

 Stoppenbrink (p. 518—519.). A Dendrocoelum-han másokéval együtt 

 belső körkörös, közbülső átlóirányú és külső hosszanti réteget állapít 

 meg. A belső körkörös réteg azonban ebben a középső szakaszban 

 hiányzik. Az átlóirányú réteget a már fentebb ismertetett csillag- 

 alakú izomsejtek alkotják, melyek központi részéből a nyújtványok 

 (48 — 50- ábra) az átlók irányában futnak le, de nem egyforma szög 

 alatt. Némelyek annyira eltérnek a rézsútos lefutástól, hogy egészen 

 harántirányúakká válnak. Ezeket nézhette Stoppenbrink körkörösek- 

 nek. A megfelelő csillagalakú izomsejteknek egyes ágai a szíktüszők 

 szájadékára átnyúlnak oly módon, a hogyan azt az 50. ábra fel- 

 tünteti. Az izomsejtek magvas része a hámsejtek magvas nyújt ványai- 

 val egy síkba kerül. Az utóbbiaktól csakis forró rögzítők után lehet 

 megkülönböztetni, mert akkor sejtmagjának chromatinja sűrűbbnek 

 látszik, sejttestének állománya pedig I. A. jegyű haemateintól, vala- 

 mint vastimsó-haematoxylintől jobban színeződik, mint a hámsejtek 

 magvas nyújtványában levő sejttestállomány. 



Az izomzat a petevezetéket, valamint a szíktölcséreket peristal- 

 ticus mozgásra képesíti. 



A szíkvezeték óriási sejtjei. (II. t. 23. ábra ; IV. t. 32. 

 ábra XVI. t. i. ábra.) Említettem, hogy a szíktüszők tölcsérszerű szűkü- 

 leten át torkolnak a petevezetékbe. Maga a petevezeték is hátoldal felé egy 

 felfelé néző tölcsért (»Dottertrichter«) formál, melybe kétoldalt a 

 tüszők szájadzanak, tetejét pedig egy szokatlan nagyra nőtt 

 óriási sejt fedi. Ez a petevezeték falából alakult tölcsér a Dendrocoeluni- 

 ban igen különböző. Egyes helyeken nem is tölcsér, hanem csak egy 

 nyílás a vezeték hátoldalán ; más helyütt a vezeték kerületének 



