226 



vukat láthatjuk. Ezek a magvak azonban sokkal kisebbek és más szer- 

 kezetűek, mint az óriási sejteké. Belekerülhetnek továbbá szomszédT 

 ságukban levő sejtek az óriási sejtek felületi részébe azért, mert azok 

 emezek nagymérvű növekvése elöl nem tudnak meghátrálni. Nem 

 tudnak kitérni különösen rögzített helyzetű sejtek. Ilyenek első sorban 

 is a petevezetéknek szikkapu körüli sejtjei. Az óriási sejtek ugyanis 

 aránylag későre indulnak növekvésnek, a mikor már a petevezeték 

 sejtjei jól kifejlődtek ; és megnőnek akkorára, hogy közülük 2 — 3-ba 

 az egész petefészek elfér. Növekvésük közben helyet kell szerezniök 

 a már elfoglalt környezetben és ha pl. egy bélcsatornaág miatt hát- 

 oldal felé nem terjeszkedhetnek, akkor lefelé nyomulnak és a pete- 

 vezetéket kétoldalt közrefogják. Ilyenkor különösen a szíkkapu 

 körüli sejtek nyomulnak bele az óriási sejt testébe és belemélyesztik 

 jól alapjuk felől levő magvukat. Nyakrésze körül néha 4 — 5 bemélyesz- 

 tett magvat is látni alkalmas metszetben, melyeket azonban hozzá- 

 tartozó sejttestükkel együtt kellő utánajárással jól el lehet különíteni 

 és megkülönböztetni tőle ; főként a miatt, mivel ezek a magvak is 

 sokkal kisebbek és egészen más szerk-^zetűek, mint az ór'ási sejteké. 

 Belekerülnek nem ritkán a szintén rögzített helyzetű hát-hasi irányú 

 izomrostok is épúgy, miként a növekvésnek szintén későbbre induló 

 petefészekbe (lásd ott). Sőt találtam az óriási sejtekben szíksej tekét 

 is (egy alkalommal egy sejtben hatot), melyek, legnagyobb valószínű- 

 ség szerint, vagy a szájadékán át kerülhettek bele, ott, a hol a spermiu- 

 mok, a tojás képzése alkalmával vagy esetleg a mellette haladó szík- 

 tüszőkböl. Ezek szerint az óriássejtek vélt sokmagvúsága nem kellő 

 bírálattal vizsgált készítményeken alapulhat. Egyébiránt sem Jijima, 

 sem Stoppenbrink nem rajzol többmagvú óriási sejtet. 



A sejtmag, miként Kennel is megjegyzi, szabálytalan, hor- 

 padozott vagy félholdalakú (lásd 32. ábra). Benne nagyon kevés 

 szemcséi chromatin és egy-három nagy, gyakran odvas nucleolus talál- 

 ható. A nagy nucleolusok a sejttest mirigyes természetére vallanak. 



Nem beszél másodszor a sejttest szerkezete sem arról, 

 hogy az több sejt syncytialis tömege volna. A sejttest szerkezete fiioman 

 szivacsos, szövedékes. Ez a szerkezet — úgy látszik — minden olyan 

 sejtben ismétlődik, mely folyadékszerű állományt tartalmaz. A proto- 

 plasma egyes foltokon, különösen az őszi hímivarérettségű állatokban 

 tömörebb. Néhol bizonyos, a maghoz irányuló utak alakulnak ki a 

 protoplasmából. Ugyancsak a hímivarérettségű állatokban a sejtek 

 felületén a pelliculától behatoló redők, csatornácskák lépnek föl rajtuk 

 a II. t. 23. ábráján látható módon. Ezeket a csatornákat, redőket, 



