254 



csatorna körüli kötőszöveti sejtekben és a petevezeték óriási sejtjeiben 

 már ismertettem. 



Meg kell végűi említenem azt, hogy különösen a még csak hím- 

 ivarúvá érett állatok receptaculumában, a vagina közelében, vagy az 

 egész hólyagnak valamenn^'i, illetőleg egynémely állatban csak egy-egy 

 sejtjén gyakran tapasztaltam igen apró és sürün álló pálczikákból olyan 

 kefeszegélyszerű képletet, a minő az ivarelőtér dorsalis sejtjeit jellemzi. 

 Nem minden hímivarú állatban volt ez a kefeszegély látható ; a már 

 női-ivarúvá váltakban pedig rendszerint teljesen eltűnt. 



A receptaculum sémin is nyelét, mint már említet- 

 tem, — csatlakozva egyes szerzőkhöz — vaginának kell tekin- 

 tenünk, mert párzáskor a penis benne hatol fel. Ez balfelől az ivarelő- 

 tér hátoldalán az izmos mirigy (Jijima) vége felett ered trombitaszerü 

 kezdeti részszel és ugyancsak trombitaszerüen tágult véggel szájadzik 

 a receptaculumba. Hámja egyesekben lassú átmenetet mutat a recepta- 

 cularis hólyagéba, másokban ott élesen határolódik. Ez esetben a vezeték 

 hámja lassan eltörpül és utána azonnal magas, szinte a vagina vég- 

 részébe beledőlő hóly ágbeli sejtek következnek. A vezeték falának 

 alkotásában csillangós mirigyhám, alapi hártya, vastag izomréteg, leg- 

 kívül az izomsejtek magvas része, köztük a hámsejtek alaprészének 

 rojtos nyújtványai és egynéhány a tojáshéj képződéséhez hozzájáruló, 

 testével a vagina falán kívül eső mirigysejt. vesznek részt. 



Fiatal állatokban az izomzat csak két rétegből : belső kör- 

 körös és külső hosszanti rétegből áll. Fejlettebb állatban azonban a belső 

 körkörös rétegre hosszanti és körkörös rostok összefonódott vastag 

 öve következik. Stoppenbrink (p. 523.) belsőnek a hosszanti rostok 

 rétegét írja le. Ezenkívül számos sugárirányban széttérő rost indul ki a 

 vezeték falától, melyek vagy a szomszédos penishüvelyen, vagy a közel 

 eső izomtömlőben végződnek. Ezek a vagina tágító rostjai. A vagina 

 izomzata az ivarelőtér felé, a hol erősebb tágulásnak van kitéve, fejlettebb 

 mint a receptacularis hól5^ag felé. Az izomrétegen belül egy nagyon 

 hullámzatosan lefutó kötőszöveti hártya következik (MALLORY-féle 

 hármas festés), a mely nagyon sok helyt meg van szakítva. 



A vagina űrterét bélelő hámsejtek ugyanis 

 nagyon szabálytalan kiképző dést mutatnak. Egyesekről úgy látszik, 

 hogy az alapi hártyán kezdődnek. Mások csak részben mutatják ezt a 

 kezdődést, alapjuk egyik vagy másik szélén nyújtványba megy át, mely 

 az alapi hártyát átfúrja. Vannak végül olyanok (II. t. 20. B. ábra), 

 melj^eknek sejtmagja (nitcl.) ugyan benn van a hámrétegben, sejttestük 

 nagyobb tömege azonban az izomréteg közé (x), sőt még azon kívül eső 



