(12) — 188 — 
haug; en sten fra Valby i Thjødling og en spænde med 
indskrift fra Strand i Åfjorden, den sidste opdaget og ind- 
bragt til selskabets oldsamling af adjunkt Rygh. Begge 
disse indskrifter er skrevne udelukkende med den yngre 
rækkes runer. Alle øvrige norske indskrifter med den kor- 
tere: rækkes runer er senere, fra tiden efter *kristendom- 
mens indførelse. Valby-stenen var således hidtil den ene- 
ste norske indskrift med yngre runer, 'hvor år endnu stod 
i sin oprindelige betydning som slutnings-r. Vor indskrift 
viser sig nu ei blot at have dette, men også at have be- 
varet flere runer af den ældre række. Den må altså be- 
tegnes som den ældste i Norge fundne indskrift med runer 
af den yngre række. 
Indskrifter, der betegne et overgangsstadium mellem 
de to runerækker, er hidtil fundne kun i ringe 'antal og 
kun i de sydlige dele af de skandinaviske lande, i Dan- 
mark (stenene fra Helnes, Flemløse, Snoldelev og 
Høietostrup) og i Sverige i det sydl. (stenene fra Søl- 
vesborg og Refsal). Man har derfor antaget, at udvik- 
lingen' af den kortere 'runerække foregik hernede, og at 
den nye skrift derfra udbredte sig 'over hele det øvrige 
Norden. Nu bringer vor sten fra: det nordlige Norge en 
indskrift, der indeholder de samme vidnesbyrd om en over- 
gang mellem de to rækker, som hidtil kun kendes fra det 
sydl. Skandinavien. Hvis'man ei skulde ville 'antage, at 
runeristeren var indflyttet fra Danmark eller idetmindste, 
at han havde lært sin kunst på 'reiser  dernede , — så må 
man erkende, at denne vor indskrift giver os den vig- 
tige kundskab, at udviklingen af den kortere 
række af den længere foregik omtrent samtidig 
og på samme måde over hele Norden. 
Indskriften giver flere nye bidrag til løsningen af spørgs- 
målet om runeskriftens udvikling i dens overgangsperiode. 
Et bekvemt sammenligningspunkt frembyder i så henseende 
