Me (29) 
Jeg kan ikke slutte denne aarsberetning uden at ud- 
tale et ønske om, at den udsigt. som nu omsider har vist 
sig til, at samlingen kan naa ud af den trængselstid, hvori 
den hidtil har arbeidet. og komme til at virke under noget 
gunstigere forhold, snart maa blive til en betydningsfuld 
virkelighed. Kan det ikke med billighed nægtes, at sam- 
lingens virksomhed i de sidste 5—6 aar har godtgjort, ai 
der i denne del af landet. som af forholdene nærmest er 
anvist selskabet til virkefelt. er gjemt en rig skat af hjælpe- 
midler til opklarelse af vor oldhistorie, der giver selskabet 
et betydningsfuldt arbeide at udføre i oldforskningens 
tjeneste, saa maa det ogsaa indrømmes, at dette resultat 
faar en meget forøget vægt, naar man erindrer, at det er 
opnaaet under saa ugunstige forhold, som vel ikke mangen 
videnskabelig samling af nogen betydning har virket under. 
idet der har manglet flere af de første betingelser baade 
til at virke paa almenheden og vinde dens for samlingen 
uundværlige medarbeide og til paa en fyldestgjørende 
maade at udføre en bestyrers arbeide. Naar selskabet nu 
har gjort skridt til at erhverve midler til at afhjælpe den 
væsentligste af alle mangler, at samlingen mangler et eget 
lokale, saa maa det derfor ovsaa med fortrøstning kunne 
udtales, at hvis dette forsøg krones med held, vil samlin- 
ven i fremtiden kunue komme til at opvise meget større 
resultater af sin virksomhed. 
Throndhjem, januar 1846. 
KER ven, 
