(4) =P 
nede, at gravfeltets oprindelige udstrækning neppe længere 
kan bestemmes med fuld sikkerhed. Beliggenheden er 
høi og fri med en smuk og vid udsigt over bygden; det 
er dog ikke nogen særdeles lang spadseretur op i lierne 
ovenfor Rise skydsstation at nå selv de dele af grav- 
pladsen, som endnu ere temmelig urørte, nemlig ved 
pladsen Risegjerdet, der ligger på den øvre del af 
den vide og ikke særdeles bratte skråning fra Risefjeldet 
nordover ned til Vinstra. Dette strøg har ikke været 
gjenstand for dyrkning i så lang tid som de lavere lig- 
gende strækninger (den nævnte plads blev således først 
ryddet af den nærværende opsidders bedstefader) og man 
kan derfor her mere og mindre tydelig skjelne de enkelte 
gravhauger, indtil man endnu lidt længere oppe når den 
udyrkede mark, hvor man har for sig en talrig mængde 
hauger, liggende tæt ved siden af hinanden og med sin 
oprindelige form nogenlunde uforandret. De vare samt- 
lige, såvidt jeg så, runde, indtil 2 al. høie og 6—8 al. i 
tvermål; det almindelige materiale lod til at være jord 
tilligemed større stene (løftestene); over enkelte, især de 
største hauger skulde der efter husmandens, Ingebrigt 
Risegjerdets, sigende ligge en flad stenhelle; men jeg be- 
merkede dog ingen sådan. Noget kammer var aldrig 
iagttaget i haugerne, som derimod i almindelighed inde- 
holdt kul, aske, hestetænder og brændte ben, ligesom 
jevnlig oldsager; disse fandtes dog lige så ofte løse i jor- 
den udenfor, lige ved siden af haugerne, blot dækkede 
af græstørven. De fundne, gjenstande ere af den for- 
skjelligste art: sverde, spydblade, øxer, pilespidser (ofte 
indtil 13—20 stykker sammen), bidselmundbid, saxe, 
sigder, knivblade og andet verktøi til træarbeide (fem. 
skolper), spender, især skålformede, heine m. m.; der 
omtaltes også en armring (?) af sølv, som skulde være 
overdraget til lensmanden (da denne var bortreist, kunde 
