ee (8) 
jeg ingen oplysning erholde om den). Ligeså fortalte en 
af mændene på Rise, at han havde seet et fuldstændigt 
hovedtøi til en hest med jernstænger på siderne og sølv- 
beslag om panden; dette skulde være fundet i jorden, 
men er vel i ethvert fald ikke at henføre til den hedenske 
tid. — Sågodtsom alle bekjendte fund fra denne gravplads 
tilhøre den yngre jernalder; den eneste sikre undtagelse 
herfra danne nogle ovale beltestene, der i et antal af 
mindst 5—6 tid efter anden ere fundne i jorden ved 
pløining, og hvoraf 2 ere i universitetets samling (arsb. 
1870 p. 76) medens et brudstykke af en sådan ved denne 
leilighed erhvervedes af mig. Dette synes altså at tyde 
på, at her også findes eller ialfald har været grave fra 
ældre jernalder. 
Hvad endelig gravfeltets udstrækning angår, påviste 
den ovennævnte husmand som den grænse, indenfor hvil- 
ken han vidste, — dels af egen erfaring, dels af sin 
bedstefaders fortælling — at fund var gjort, en skigard 
nord for sine huse ned mod Vinstra, hvorfra afstanden 
til Risefjeldet, som begrænser pladsen mod syd, antoges 
at være ca. 600 alen. I retningen ø. -v. skulde udstræk- 
ningen have været omtrent lige stor. Men også udenfor 
dette strøg (hvoraf størsteparten nu er opdyrket) troede 
jeg at se spor af gravhauger, f. ex. strax øst for gården 
Holans huse, og kort før min ankomst var der i nærhe- 
den af skydsstationen Rise i en stenur oppe i bakkehel- 
dingen fundet en sax af jern (katalog no. i samlingen 
1726). Også oppe i Vinsterdalen omtr. '/s mil fra Rise- 
gjerdet er der gjort oldsagfund, nemlig et sverd af jern 
— lige i jordskorpen — hvilket formentes indbragt til 
universitetet ved storthingsmand Ingebr. Sæther. 
Følgende gjenstande erhvervede jeg hos Ingebrigt 
Risegjerdet, der også flere gange tidligere fil forskjellige 
personer har afhændet lignende sager, fundne på hans 
