mad hå 7 ed (5) 
ning af redskaber og forbrugt meget materiale. Det lig- 
ger derfor nær at formode, at raamaterialet ikke kan være 
bleven ført meget langveis fra, og at der ogsaa noget- 
steds i nærheden heraf ved fortsat efterforskning vil op- 
dages forekomst af flint i raa tilstand, ligesom det allerede 
tidligere er bevist, at den forekommer paa enkelte steder 
i det sydligere Norge (jf. Aarsberet. fra For. til Fortids- 
minders Bevaring 1874 s. 180 ff.). Paa et andet sted i 
det nordenfjeldske, i Budviken ved Gulosen, synes det 
nu at være godtgjort, at der forekommer naturlig flint. 
Efter flere beretninger skal der nemlig her i lang tid 
jevnlig i stranden været fundet klumper af større og min- 
dre omfang. Ved et besøg paa stedet ihøst kunde der 
kun findes frem et par stykker af en liden næves stør 
relse, for størstedelen overtrukne med kalkskorpe, hvilke 
jeg har overleveret til selskabets mineralsamling. Jeg 
har imidlertid af et par mænd faaet et løfte om, at de (il 
vaaren ville tage vare paa de stykker, som maatte findes, 
og indsende dem til selskabet. OQgsaa ved den ligeover- 
for liggende kyst af Byneset skal der være fundet end- 
og meget store klumper. I forbindelse dermed fortjener 
det at merkes, at der paa begge sider af Gulosen er fun- 
det smaa øxer af flint, der 1 sin masse syues at være af 
samme slags som klumperne fra Budviken (Skjefstad i 
Leinstranden, saml. nr. 1480, og Halsen paa Gjeitestran- 
den, nr. 1700, den sidste inkommen iaar). 
Af den øvrige tilvext fremhæves 2 næsten lige spyd- 
spidser af flint af en noget sjeldnere, kort og bred form, 
den ene fra Hojem paa Frosta, den anden fra Stavne 1 
Rennebu. At arktiske stenalderssager er intet exemplar 
indkommet i det forløbne aar. 
Fra broneealderen er kun indkommet en liden 
celt fra Gunnesøi (Gautnesøi) i Rennebu. Dette fund har 
Ro 
