(14) — Mp 
der knyttet et bygdesagn, som beretter, at ,en ridder* 
engang havde redet efter denne vei, netop som et skred 
gik ned fra fjeldet, og med sin hest var bleven begravet 
under en af de største stene.- Da nu grustageét iaar var 
begyndt at komme ind under kanten af en af stenene, 
og man derved fandt først endel hesteben, dernæst den 
omtalte spydspids, var det naturligt, at man mindedes det 
halvt glemte sagn og satte fundet i forbindelse dermed. 
Klippestykket, som har et afrundet firkantet omrids er 
10—12* i tvermaal og paa den! ene side indtil 4* høit. 
Jeg lod først grave ind under det fra grustaget af, saa 
længe som det med tryghed; kunde ske, og fik derpaa 
ved at bruge tømmerstokke som vægtstænger stenen til 
at glide ned i det opgravne hul, hvorved det lykkedes 
at undersøge den største del af det! øvrige rum, som 
havde været bedækket af den. Der fandtes først frem- 
deles en hel del hesteben, saa at der ikke syntes at 
mangle meget i skelettet, skjønt benene vare meget op- 
tærede. Blandt de inderste af hestebenene fandtes ogsaa 
dele af kraniet af et menneske, og skelettet kunde siden 
følges videre indover; føddernes ben fandtes nær den 
anden kant af stenen. Skelettet laa med udsprikende 
ben, idet disse vare adskilte ved en mindre sten, der laa 
under den store og var trykt ned i jorden af denne. 
Ved midten af det menneskelige skelet fandtes' desuden 
en anden spydspids og ved fødderne et fyrstaal. Alle 
benene laa umiddelbart under stenen, der var mnæsten 
jevn paa undersiden, uden poget mellemliggende jordlag. 
Heller ikke fandtes der noget forresten, som kunde tyde 
paa, at der havde været et gravsted, som senere kunde 
være blevet dækket af den nedfaldne sten. Der er saa- 
ledes neppe nogen anledning til at drage i tvivl, at den 
begivenhed, som sagnet fortæller om, er foregaaet påa 
stedet, og at det er benene af den ved skredet knuste 
