8 
forger aflede Gindet fra videnffabelige Sysler*); om man end ikke vil 
erindre de mange Omftændigheder, der i vort Fædreland hemme videnffa- 
belig Virffombhed, tor jeg dog haabe, at de Efterretninger, fom jeg forhen 
efterhaanden og fiyffevis har meddeelt i GSfillingåmagafinet, Morgenbladet 
og Nordiyfet, og fom jeg nu har famlet og fuldftændiggjort, for her at 
meddele dem underet, ville være tilftrækkelige til at afvife hin umodne 
Bebreidelfe.  Selffabet8 Symbol er Granen, der vil Fappes med Lauren. 
Maaffe er denne Gydend fjælne VBært, der fljænker Blade til Sfjaldens 
og Helten8 Krandd, fljønnere; men faavel Granen fom Lauren firæber 
mod Himlen, mod Lyfet, den evige Kilde til alt Liv. Deri vil hiin fap- 
pes med Denne. Lad da Granen beffedent vore paa fit Fjeld! Den vil 
Dog modigt trodfe De ftormende Binde. 
Da Arveprindd Frederik var bleven Gelffabetd Præfes, tilfagde og 
pdede han det en aarlig Gave af 300 Rig8d., hvoraf den ene Halvdeel 
ffulde anvendes til Belonning for theoretiffe Ufhandlinger, den anden til 
Præmier for Agerdyrfning, Gfovopelflning, HFifferie, Rovdyrs Udryddelfe, 
*) Gkfjøndt det neppe vil behage en ftor Deel af mine Landsmænd, hvis de Iæfe 
disfe Blade, være det dog her fagt: at videnffabelig Dannelfe og egentlig Jn- 
telligents hos os endnu fornemmelig maa føges hos Embedsmændene. 
Men naar Præften gjennem YVarrækfer for en ftor Deel maa bevæge fig 
i NitualetS eensformige Kredö, og derhos være Fattigforftander og meget Undet, 
figefom han ofte, for at leve, er nød til at være Gaardbruger eller Fiffer ex 
rofesso; haar uriften Aar ud og Aar td er fysfelfat med at flutte SÉF 
ter, holde Auctioner og behandle private eller offentlige Retsfager, der faare 
fjelden frembyde en interesfant Retsqvæftion, og fordetmefte blot angaae Gjeld 
eller almindelige og i pfycologift Henfeende ingenlunde mærkelige Forbrydeljfer; 
naar Lægens Dag, ja ftundom hans Nat optages af anftrængende, ofte modby- 
delige Sygebeføg og Neifer; naar mange andre (Embedsmænd Éun ere til for 
den nødvendige Forretning at indfræve, udtælle og føre Regning over Statens 
Sndfomfter; naar mange Militaire, henÉaftede landlig Genfomhed uden viden- 
féabelige Omyivelfer og Unfporelfer, uden Gvner til at fFaffe fig Bogforraad, 
forrufte i Ørkesløshed eller Fafte fig paa de reent praftiffe Sysler; da er det 
ei at undre over, at der førives faa Lidet for Presfen i vort Land. Hertil Fom- 
mer, at beels og tjær det Iæfende Publifums Lidenhed i Norge, deels den For- 
fyning DanmarÉ leverer, deels vel ogfan Indolents hos vore faa Boghandlere 
eller rettere fagt Boghøkere bevirke, at mangt et Skrift, der Funde flifte Nytte 
eller Fornøielfe, henligger utrnft i Forfatterens Pult. 
