Gå 
For at undgaae Bidtloftighed udelades deåuden en fior Deel af de 
fammenfatte Ord, nemlig alle ve, fom iffe nodvendig trænge til Forkla- 
ring, fordi bdere& Dele erc vel befjendte, og Dere8 Forbindelfe faa fimpel, 
at de funne betragtes fom avdffilte Ord. Derhos udelukfkfes alle Stedö- og 
Perfonsnavne famt Dyré GSærnavne, forfaavidt de iffe bruges fom Uppel: 
lativer.  Uf den fort forhen angivne Grund blive ogfaa alle Ever og 
GSfjældåord udeladte, tilligemed de Drd, fom ere meft anftvdelige for Blu- 
færdigheden. Endelig funde man ogfaa udeluffe faadanne Ord, fom have 
en alt for indffrænfet Betydning, faafom Navnene paa ubetydelige Medfta- 
ber eller Dele af famme, ifær naar De fun bruges i et enfelt Diftrift. 
Men ved Denne Udeladelfe bor man Dog gaae frem med VBarfomhed; thi 
Det ev ofte Jilfældet, at et Ord, fom er ubetydeligt i een Henfeende, dog 
er vigtigt i en anden, faafom derved at en vis Drdflwgt eller en vis Dver- 
gang I Sproget funde nærmere oplyfeå ved famme. 

Hvad der ellers funde figes om Drdeneé Ordning og Forklaring 
bliver her forbigaaet, ba de folgende Prover af Ordbogen ville vife, bvile 
fen Plan der i denne Henfeende er antagen. Ved GSubftantiverne angived 
overalt Kjonnet (med Bogftaverne m. f. n.); Fleertallets Endelfe angives 
bløt ved de Drd, fom afvige fra den almindelige Regel for hvert Kjon. 
ed de Berber, fom ifte have Omlyd i Jndifativ, anfore8 blot Endetfen 
i Præfens og Imperfeftum, f. Gr. ved gløima: e-De Cftedetfor gløime; 
glvimde); naar Dmlyd finder Sted, anfore& derimovd disfe Former tilli: 
gemed Supinum fuldt ud, f. Er. ved vinna: vinn”, amt, vunne. Den 
her anvendte Betegnelfe ved Præfens (Apoftrofen) burde maaffe ogfaa 
have Sted ved en Deel af Avjeftiverne, Va Vilfældet her er det famme, 
nemlig at Drdet i de flefte ægte Dialekter faaer et utydeligt er i Enden, 
bvilfet fvarer til CEndelfen r i det gamle Sprog, da nemlig r er bortfal- 
Det, men den Halviyd, fom fulgte med famme, er bleven tilbage. 
