82 
at bære En paa Nakfen eller Sfuldrene høg-farma (el. -fermd), adj. hvis Lav» 
(en £eg; Svm.). — Foruden den almins | ning rager hvit op. 
belige Form høg, med comp. hegre, sup. høg-fjella (el. fjelt), adj. i om et Land- 
begft, har man i Sætersdalen: haag”, ifab, fom har heie Fjelde. 
bægre, hægft og Subft. Hagd; i Nhl.! Hog-fær, f. hoi Levemaade, det at man 
bæft og Hadd, — hvilfet, i Forening med 
det IsL. hå(r), hærri, hæstr, - og de 
fever paa en flor Fo0. Vælfæra æ bere 
elde Høgfæra. 
mange Gtedsnavne med haa (Haanc$, beg før, adj. fom farer magelig affted. 
Haavoll 0. fl.), vifer, at Drdets gamle | 
Form iffe er høg, men haa eller haag. - 
Hog har derimvd havt en ganjfe anden 
Bemorfelje, nemlig: magelig, let (GS. 
(ell). Uf høgt, 2. 
og-føtt", adj. hvifodet, hoibenet.- Han 
afje bøgføtte (figurl.), han har iffe me= 
get at fiole paa. 
hægr), der nu er ganfée fortrængt af den | høglege (hagle), adv. mageligt, befvemt. 
forrige, unvtagen i Sætersdalen, hvor| (Mandal, Rbg. Vell. Nhl.). S. høgt, 2. 
dette Ord forefonmmer i neutrum (høgt). hog-liva, adj. frormavet. (Nbhl.). Ir. 
See hoglege, høgfør og høgvint, fom alle Sv. högmagad. 
høre hertil. | Hogljø (for Hegljov), m. (Svan), = 
bøg-bara (- bala), adj. høibordet, om|  Hvgmale. 
Baade, Guldbr. See Bar. heg-lændt, adj. høit liggende, om Eng 
høg-beina, adj. f. hogføtt. og Uger. (Øftenfjelvö). Sv. höglind. 
H0ø90, f. 1) Høide, Høihed (fom Beiktaf:| Hogmale, f. offentlig Omtale (Sum. Nri. 
fenhed). Hagd (Sat.), Havd (Nhl.). 
2) Hvide, ophviet Sted eller Stilling. 
Dwæ fneva i Hogdenne (Dauv). Han 
fom feg i Høgda (fvang fig op, blev ops | høgna, v. n. (a-a), blive høiere. 
høiet). 3) Forhøining, Bjerg, Fjeld. 
(Meft i Ag. Stift, ifær Hall. Guldbr.). 
4) Gtofværf, Etage. Nerfte Høgda, 
andre $.- See einhøg, tviheg. 5) i 
Geiladfen: Luvart, Bindfiten. Set veg 
i Høgd, fæt big til Luvart. 6) blot i 
beftemt 3.: bet mefte, den ftorfte Deel. 
Dei ha faatt Hvgda (Sdm.), de have 
faaet bet mefte. - 
Høg-fet, n. Hvifade, Heibænt. 
o. fl.). De fom i Hogmaælaa, det rygs 
tede3, blev befjendt. GFIL. håmæli, n. 
hbøog-=melr, adj. fom har en høi Stemme. 
MNogle 
Steder ogfaa v. a. gjøre eller fatte hoi- 
eres hvilfet rettere ffulde hedde høgra. 
høgraud, adj. hviret. 
høgre, adj. 1) bøire (høgra Haandæ, fv. 
Berg.). Sv. höger. JSl. hægri..- 2) 
comp. høiere. FIsL. hærri. E 
Lyder 
tildeeld fom Heffet; i Nhl, Haufet, Satt 
(If. Il. håsæti.). 
