89 
hbøgft, adv. hvieft. hoøgft aa Dag, midt | Høi-meia, å. fee Meis. 
paa Dagen (Sdm.). 
Natt, Sumar, Vinter. Sftedet herfor 
bedder det oflenfjelds høgft Dagd (hød= 
tag8), i Nbl. hæft Dag. 
hegft, adj. (fup.), 1) bvieft; 2) meft (nords 
lige Diftr.).  Hvgfte Parten, den fiorfte 
Deel. 
bogt (haagt, Sæt.), adv. høit. høgt Mid- 
ag, vel (eller lidt over) Middag. 
bøgt, adj. n. og adv. mageligt, befvemt, 
let. (Sut. Sel.) Der æ fo høgt aa 
godt te foma fram. Il. hægt. Eee 
Anm. under høg. 
Høg-tid, f. Høitid. bhøgtia, v. n. (i 
Sogn) gjøre meget VBaæfen af noget; 
gjøre DOpvartning, være pdmyg for at 
faae noget. Me laut gaa fo længje aa 
bøgtia, før me feff va. 
høg-vint”, adj. let at dyrke eller bearbeis 
de. Set. = letvinna. 
Hoi, n. Hø. IL hey. Høi-brut, f. brut. 
bøia, v. n. (a-a), arbeide med Hvet, tørre 
og indfamle Hø. Il. heva. Deraf 
Hviar, m. Hviing, f. 
Hvi-aar, n. Uar med Henfyn til Hoavl. 
Hviende, n. Pude, Hynde. Sv. hyen- 
de; men Söl. hægindi, hvorfor det fynes 
udledet af høg (magelig). 
Hvifaang, f. Faangan. 
Hvi-fletf, m. en Deel Hø, fom er ud» 
fyredt for at førred. 
hbøilaus, adj. fom mangler 0. Deraf 
Heilvife, f. 
Ligefaa hogft aa | Hoimola, f. Søræppe (en Urt), Rumex 
erispus. Berg. Stift. Ellers Hvimaa- 
lu (Tell.), Heimule (Guldbr.). Is. hei- 
manioli (nioli. en Stængel); alligevel 
er Oprindelfen uvis. 
Hvi-onn, f. Højlet, = Staatt. 
bøira (e), v. a. og n. (e-de; men i B. 
Stift heire, haurde eller haure, haurt), at 
høre. SSL heyra. Savnf. ha (lyde). 
høire aat, ytte nøie til; ogf. fpørge efter 
noget. høire ette ein Jing, forhøre fig 
om noget, efterfporge, begjære. høire te, 
tilhøre. Dæ va bvirande te di (Sdm., 
Gbr. o. fl.), man maa formode det, efter 
hvad man borte. 
Hvirfla, f. (ogf. Høirl, f. og Høirelfe, 
n.), Horelfe. 
bøifa, v. n. (e-te), raabe til En, (fom er 
langt borte). Mandal, Raabg, 
Høi-ftae (for fade), m. det oplagte eller 
opftablede Hø i Laden. (Kr. Stift). = 
Hviftabbe (Sogn o.fl.), Hviftaal (nordl. 
D.). : 
Hoøi-tærre, m. Beir fom er gunftigt for 
Hvets Jørring. VBeftenf.; derimod: Hoi» 
turf og Hvivær øftenfjelds. Te halda 
Hvitærre, at tørre Ho. Heøitærre3-dag, 
en gunfiig Dag for Hobjergningen. = 
Hviværsdag, øftf. See Tærre. 
Hol, m. fee Hyl. 
høla, v. a. og n. (e-te), fmigre, Éildre ved 
behagelige Foreftillnger. (IJæd. Tell. o. 
fl). Ellers ole, ølla. IS. hæla, rofe. 
E 
