SG6 
ftulde falde fammen); figurlig flaae feil, | ffjænmea, 
mislyfées. 
føjote, v. a. (a-a), jage, drive; ogfaa 
tugte (Sdm. hvor føyde verimod heve 
der fljøte). Betydningen: fiydfe — fynes 
at forefomme ved Dovre. If. Skjot og 
ftysfa (0: fÉyt-fa). 
føjot-før”, adj. raft, fom farer hurtig af 
fed. Tell. 
Stjotleif, m. Hurtighed (Tell). 
ffjott, adv, fnart, hurtigt. (Sat. fjelden). 
GL. skjott. 
ffjot-øgv, adj. ffræmt, forffrækfet (Svm.). 
Dvrvets fidfte Deel fommer formodentl. af 
øgje, v- (frygte, ræddes) og Dgje (Nædfel). 
GSkHjul-far, fe Stykfar. 
ffjur (eller fjur, for ftjur), adj. fliv, iffe 
fmidig (Kr. Stift), fee fiyr. 
ffjurna (fjurna), v. fee flyrna. 
ffinld, ffipma, ffinr,- fee fyld o. f. 0. 
Gtjaæt”, JU f. Sfaaf.- ffjat, v. f. ffafa. 
Stjal, f. Fl. Sfjelja (r), Musling; Mu- 
ffetjfal. I de Former, fom 
have i, forandres Vokalen til e, faaledes: 
GSfjeljebotn, m. Grund fom er fuld af 
Muslinger. Sfjeljefand, m. Sand af 
fnufte Muslingffaller. fljeljevaffen, adj. 
bedæffet af Mnslinger. 
Sfjæl, m. en udvidet Rand, f. Er. paa en 
loffe. Sel. 
ffjæle, v. n. (e-te), udvide fig i Enden, 
have en bred Aabning (Tell.). Uf Skaal. 
ffjæmd”, adj. 1) ffamfuld (Svm.); 2) 
fordærvet, ilbe medhandlet, Ulm. 
GL skel. 
1fÉjæmmeaft, 
v.a. og n. (e-de), 1) fÉj. paa ein, 
ffjende paa En, faae ham til at ffamme 
fig. (Sffe alm.) 2) fordærve, handle 
itbe med (f. utffjæmd); befudle, tilfmude 
fes- figurlig: fordærve En, foraarfage 
at han opfører fig flet. (Ulmindeligt). 
Dei ha reint ffjemt ut Bonna fine, de 
have aldeled forvænnet (eller fordærvet) 
fine Born. 
v. n. ffamme fig. (Imp. 
ffjæmbdeft, sup. ffjæmft). 
GSfjæmfle, f. Sfjend, Irettefættelfe. (B. 
Stift). Han fett ei Sfjæmfle. 
ffjænaft, v. fortorred; og GSkjæning, f. 
Fortorrelfe. (GSdm.) 
ffjæne, v. n. (e-te), løbe ffjævt, dreie fig 
til forffjellige Sider, fom en Fugl i Flug- 
ten, eller en tynd Gfive naar ven Faftes. 
SJell. (= fliva feg). S. ffaana og Skaa. 
Stjæne, f. en tynd Skive. Vell. 
Stjænf, m. Drif; Beværtning med Drik 
Fevarer.  ISL skenkr. 
ffjæntja, v. a. (-fje, - Fe), pers 
med Drif. ffjænkt”, beffjæntket, berufet. 
Stjænfjar, m. Gkjaænfer (== 
fvein). — GSfjar, f. fee Stjor. 
ffjær”, adj. moden, fom Éan afjfjæres (om | 
Uf ftar (ffjera). Ulm. S.jam- 
Korn). 
ffjær, fulffjær, vanffjær. 2) = fir. 
fljæra, fjæra, - fee ffjera. 
Stjæra, f. 1) en Sar. 
almindeligt). IS. skæri, n. If, el 
9) fee Sfjæru. 
Sfjæring, m. Kjedelfrog senrentietell 
Kjellar: 
(Synes at være 

