493 
synes at have staaet i venskabelig Forbindelse, da hans Sön Christoffer 
nogle Aar efter ogsaa sees at have besögt ham og i længere Tid' op- 
holdt sig hos ham. Mag. Iens var heller ikke ukyndig i Astronomien 
(hvorom senere), saå at sandsynligviis ogsaa fælles videnskabelige In- 
feresser har givet Anledning til denne Forbindelse. 
| I Begyndelsen af Vinteren 1589 fik Biskop Iens heel uventet höi- 
fornemme Gjæster i Oslo. Prindsesse Anna skulde nemlig reise over til 
Skotland for at giftes med Kong Iakob den Gte, men blev ved Storm og 
andre Uheld nödt til at opsætte Reisen, og paa de skotske Udsendinges 
Begjæring bestemtes det, at hun skulde opholde sig Vinteren over i Oslo, 
Æn Bereining, der tydelig er forfattet af et Øienvidne, maaskee En af 
Prindsessens Fölge, findes i Norske Samlinger og giver en udförlig 
Skildring af hendes Ophold i Oslo, Formælingen o. 8. v. Bispen og 
Statholderen maatte gjöre Honneurs for disse uventede Fremmede, og 
Bispen lader til at have nydt megen Gunst og Naade saavel af Prind- 
sessen som hendes Brudgom. Beretningen er vistnok trykt, men til Be- 
kvemmelighed for dem, som el have Bogen ved Haanden gives her et 
udförligt Uddrag, der naturligvis hovedsagelig vil behandle den Deel, 
Mag. Iens tog i Festlighederne og hvad der ellers forefaldt. Den 95de 
October ankom Prindsessen og blev modtagen og ledsaget til sin Bolig 
i den gamle Bispegaard af Statholderen og Lehnsmændene med deres 
Fruer, Chvoraf vi finde mange igjen i Gjæstebudet paa Fritzö), den hele 
Geistlighed med Superintendenten i Spidsen, Borgerskabet anfört af 
Borgermester Oluf Glad (Bispens Svigerfader) og Raadmændene o. s. v. 
Nogle Dage efter besluttede Prindsessen sig til at reise ned til Danmark, 
men forandrede sin Bestemmelse, da hun uventet fik Bud om » åt Kong 
TIakob var kommen til Landet. 2 
Den 5te November blev Bispen buden til Aftensmaaltid hos Prind- 
sessen, og efter endt Maaltid blev han og et Par Andre ,,indbuden i 
Fruerstuen, hvor de adelige Frner gav sig i Tale med ham om Adskil- 
ligt; og blandt Andet lød velbaarne Fru Ide (Prindsessens Hovmester- 
inde) sig mærke, at han skulde bestille Noget for Fröken. Men hvad 
det skulde være, vilde hun dengang ikke give tilkjende, men en anden 
Gang, skulde han faae det at vide.** Den 9de November prædikede Bi- 
