00 — | Se, 
Lighed med de i nævnte Tidsskrift givne Uddrag af SI tavanger Kapitels- 
bog. — Mangelen af Kapitelspratokoller for denne Tid erstattes kun for 
en liden Deel ved den för nævnte Brevsamling fra Mag. Iens's Tid;- en 
stor Deel af den indeholder kun Embedsforpligtelser af tilirædende Præ- 
ster, der jo ogsaa ere af Interesse, navnlig for Præstehistorien; men der 
er dog ogsaa ved Siden at dem en Deel Dokumenter, som sprede adskillig 
Lys over Tilstanden blandt Geistligheden, og vise, hvad Mag. Iens havde 
at kjæmpe med i sit Stift. Fremdeles faaer man endeel Veiledning af 
de kongelige Breve, der findes i de norske Tegnelser og Registranter. 
En mærkelig Oplysning om Tilstanden blandt Folkets Masse kan hentes 
af et Par Lehnsregnskaber for Akershuus Lehn, som ere meddeelte af 
T. H. Aschehoug i Norske Saml. 1, 161-9220. - De ere vistnok for Aarene 
1557-58 og 1366 - 61, men Resultaterne for disse Aar ville ogsaa tilnær- 
melsesviis gjælde for vort -Tidsrum, da der ingen Sandsynlighed er for, at 
Tilstanden i Landet blev stort forandrei å de nærmest paatölgende Tiaar. 
Man seer deraf, at Antallet af domfældte Forbrydere i Akershuus Lehn 
for Aaret 1550 var 43 paa hvert 10,000 og sandsynligviis flere, medens. 
der i 1846 paa samme Antal i det hele Rige var 25, og ganske karak- 
teristisk for Tiden er der i 1560 for hvert 100,00 Mennesker 114. Bum- 
fældte for grove Legemsfornærmelser, medens der i 1846 kun er 13; 
blandt dem, som ere' straffede før Slag med Øxechammer, Stridshammer, * 
Stik med Sværd eller Baggert findes i Øvre Romerikes og Solör Fogderi 
ogsaa en Præst; om Sædeligheden kan man gjöre sig et: Begreb ved at. 
see, at i 1557 er for Blodskam straffet 8, for Hoer 22, Leiermaal 52,- Fril-- 
leleynet 31 o.s.v. påa en Befolkning af:umtrent 120,000 Mennesker. 
Fdaudet og Voldsombed udgjordé saaledes et Hovedtræk- i, 
de daværende Generationers Karakter; den religiöse Sands kunde blandt; 
saadanne Folk kun være liden, og den lille Rest, som stod tilbage, vendte. 
Sig paa alskens Afveie; Vantro og Overtro gik Haand i Haand. Saa- 
længe Vankundigheden var lige stor blandt Folket, hjalp det lidet, at. 
man engang imellem brændte nogle Hexe, og de strenge kongelige Brere, ; 
sem truede dem og deres Lige paa Livet, frugtede vel heller ikke, stort. 
I Mag. lens's Tid findes en kongelig Skri velse til den verdsligg Øvri, ig- 
hed om den Sag. Den lyder: pe 
> 
