| KR: 2008 | 
samme Indhold med tilföiet Befaling til at lade det læse og forkynde 
- over hele Lehnet, og siden sammen med Superintendenterne strengelig 
.paasee, at Brevet overholdtes, hvis de ikke i modsat Fald selv vilde 
stande til Rette derfor. Disse Breve vare ikke enestaaende; man vil 
f. Ex.+i Pontopp. Annaler IHF, 438 allerede under 1574 finde et Erev af 
lignende Indhold, der udgik for Danmark; netop ge samme Laster næv- 
nes ogsaa der. 
- Under disse vanskelige Forholde sögte Bispen at. virke med Mild- 
hed, - at afsætte uværdige Præster var vistnok let gjort, men at skaffe 
bedre Folk istedet var ikke saa let. I mange Henseender maatte han 
lempe sig efter Omstændighederne, men sögte dog ogsaa, saa godt han 
kunde, at anspore de Geistlige til Studeringer og vaage over, at de ikke 
besmittedes af Tidens Laster. Blandt Bispestolens Breve (No. 52) findes 
et rigtignok enkeltstaaende Dokument, som viser, hvilke eiendommelige 
Midler han kunde nödes til at bruge for at naae sit Maal. En ung 
Mand, Mads Jenssön, erklærer deri: ,,Bispen har for nogen gode Ven- 
- ners. Forbøns Skyld viet og/ordineret mig til det hellige Prædikeembede, 
hvilket han ellers ikke gjerne havde gjort; thi jeg er baade ung og der- 
til med skröbelig påa Lærdoms Vegne og lidet bekvem til saadant Em- 
bede at forestaae; derfor har jeg lovet og tilsagt hannem, at jeg flittigen 
vil studere udi boglige Kunster og besynderligen udi den hellige bibelske 
 Skrift*, vogte mig for Drukkenskab, Lösagtighed o. s:v. Naar Aaret er 
omme, skal jeg komme igjen til Oslo, ,,0g da lade höre, hvorledes jeg 
mig forbedret haver.** Lover fremdeles ikke at begjære Kald uden Øv- 
Trighedens Raad. ,,0g naar jeg skal begive mig udi Æigteskabsstadt, 
skal jeg bespørge mig med Gud, min Øvrighed og bedste Venner om 
gode Raad og Intet heri begy nde foruden deres Raad, Villie og Sam- 
tykke." Holder jeg ikke dette, ,,da skal jeg stande til Rette og lide til- . 
börlig Straf derfor'*. - Dette kan mån dog kalde en sand faderlig Om- 
sorg, - dog maa det bemærkes, at en saadan Klausul som den sidste ikke 
er uden Sidestykke; det var ingen sjælden Ting i de. Tider, at f. Ex. 
Det kgl. n. Videnskselsk. Skr, i det 49de Aarh. 4de B. 2det H. 14 
