205 
tænker, at de ere baade lige gode. Herforuden gav han Mester Iens 
| mange stive og trodsige Ord, saa at Mester Iens maatte omsider vise 
hannem ad Dören. Siden havde han og mange knubbevoren Ord, saa 
gik han ad Dören. - Bekjendes ogsaa vi efterskrevne Aslag Houckaas og 
| Odt Sande, Laugrettesmand udi Trygstadt Præstegjeldt, at Amundt To- 
rersen, som sagde sig at have været i Stuffuen hos til Mester Jenssis 
samme Tid, haver bestaaet for os, sig at have hört alle disse Ord af 
forne Hr. Iens, som forskrevet staaer. End her foruden haver for»e 
Amundt Torerssön bestaaet for os, at han gik ud af Stuffuen strax efter 
Hr. Iens, da hörde han ydermere Ord af hannem nede paa Gaarden saa 
lydendes: Jeg haver ikke Behov at fire hannem. Thi jeg skal være saa 
vel kjendt med Kongen i Danmark, som han er. Til ydermere. Vidnes- 
byrd etc. : , Psp 
tk. Datum Trygstadt den 7de Aprilis Anno 1580. 
Ligesaa hyppig som Drukkenskab vor ogsaa Lösagtighed blandt 
-Præstestanden. Den maatte ifölge Sagens Natur vække större Forar- 
gelse, hvorvel Massen paa Grund af den slappede Sædelighedsfølelse 
ikke. tog saa stort Anstöd af den Bröde, saameget mere som den vel 
ikke stillede saa strenge Fordringer til Geistligheden i saa Henseende. 
Dertil havde ialfald de katholske Præster för Reformationen ikke givet 
Anledning, og de Par förste Generationer af lutherske Præster havde 
vel i Almindelighed ikke ved sin Vandel bragt Traditionen om Præster- 
nes Usædelighed i Glemme. Deels af Hensyn hertil, deels paa ap 
af den stedfindende Mangel paa brave og dygtige Folk var det vel, at 
Biskop Iens ogsaa mod disse gik frem med stor Lemfældighed. re 
Maris 1554 kaldtes Hr. Peder Jörgenssön paa Kapitelshuset; han havde 
-forseet sig med Skjørlevnet, men blev benaadet dermed, ,,at han efierat 
have taget aabenbarlige Skrifte skulde paa tre Aars Tid ikke bruge det 
— præstelige Embede og dertil med holde sig ud af disse tvende Stigter og 
- behjælpe sig andensteds, hvor han kunde; ellers skulde han være afsat 
med hans præstelige Embede, dersom Betten skulde have havt sin Gang*. 
Naar han efter de tre Aars Forlöb kom tilbage til Stiftet igjen, lovede 
 Bispen, at han vilde see til at hjælpe ham, hvis han kunde bevise, at 
han imidlertid havde skikket sig vel, ,,0g en anden Tid vilde see sig vel 
er 
k 
