208 
Skolegut, som tre Gange efter hver andre forsögte at sætte Ild påa 
Skolen, efter hans egen Tilstaaelse ppaa det at naar Skolen var afbrudt, 
han da kunde komme hjem til sine Forældre og blive Skolegang kvit* 
(Kapitelsbogen for 1633 Fol. 38). 
En videre Uddannelse i den Retning fik Studenten i i pedten 
hvor Drukkenskab, Slagsmaal og Lösagtighed var hans eneste Tidsfor- 
driv: Beviser paa denne ,,barbaries academica* findes i Overflod i Pon- 
toppidans Annaler (II, 41. 42. 306. 521. 597 0. s- VJ.) Af denne Stok 
toges nu Landets Præster; nogen bestemt Tid at studere eller noget vist 
Maal af Kundskab var ikke foreskrevet, Biskoppen skulde examinere Em- 
bedsansögeren, om han var dygtig eller ikke; senerehen (1593) skrev det 
theologiske Fakultet til Bisperne, at de ikke maatte ordinere Nogen, förend 
han havde studeret nogle Aar ved Universitetet i Kjöbenhavn og derom med= 
br agte Attest (Pont. Ann. HI, 522); men som det senere vil sees, tog 
man det ikke saa nøie hermed, selv Folk, som ikke havde fuldendt sin 
Skolegang, end sige besögt noget Universitet, toges til Præster. Först 
1629 anordnedes en theologisk Embedsexamen (Pont. Ann. IL, 784). 
Fra Universitetet drog nu Studenten hjem, kun Faae havde Lyst og — 
Raad til at besöge fremmede Universiteter; var han Præstesön, reiste 
han hjem til Faderen og blev hans Medhjælper, og understöttet af ham 
sögte han ved alskens Midler at skaffe sig Yndest hos Almuen, som ved 
sine syv bedste Mænd udövede Kaldsretten, for såa var han sikker paa 
at blive Eftermand i Kaldet. Et fuldstændigt Beviis paa, at denne Skil- 
dring ikke er for mörk, men-fuldkommen passer paa Forholdene, haves 
i fölgende Kongebrev: 
Forordning om Præstekald udi I vorge. 
Vi Christian gjöre Alle vitterligt, at eftersom vi ere komne udi 
Forfaring, hvorledes at paa nogle Steder udi vort Rige Norge skal be- 
give sig stor Uskikkelighed og Misbrug, saa at en Part Præster der 
sammesteds, som en Tidlang have holdt deres Börn til Skole og Stude- 
ring paa Universiteter, udaf hvilke en Deel have unytteligen fortæret og. 
forspildt deres Forældres Pendinge og store Bekostning med Drukken- 
skab, i Lösagtighed og andre utilbörlige Laster og Vellyst og befindes 
derfor efter at være hjemkommen at være unyttige Drukkenbolie og af 
