BO: | | SG 
Det vil herefter ikke undre os, naar vi see, at Præsterne under- 
tiden led en Medfart, hvorfra deres Embede dog burde have befriet 
dem; Menigmand havde ingen Fölelse af deres hellige Embedes Vær- 
dighed af den gode Grund, at Præsternes Færd hyppig ikke var saadan, . 
at den kunde vække og nære den Agtelse, som (tilkom Standen. En 
Præst i Skien, Jörgen Jörgenssön, klager ov er, at en Kvinde ved Navn 
Hester (sie) havde skjældt ham ud for ,en svart Djeffuel*, sen svart 
Tjuff*, og brugt saadanne Ukvemsord. mod ham, at et Vidne erklærede, 
våaf han aldrig havde hört nogen Hundedreng saa ubluelig være tiltalt*; 
at hendes Sön havde tilsigtet voldeligt Overfald paa ham o. Sv: (date- 
ret 28de Aug. 1589; Bispest. BreveNo.96). Var Agielsen for Standen borte, 
kunde man heller ikke vente, at den kirkelige Orden blev respekteret; 
Helligbröde og Krænkelse af Kirkefred vare ingen sjældne Forbrydelser å 
(Norske Saml. 1, 210), Folk indfandt sig berusede i Kirken og forstyr- 
rede Gudstjenesten; 'og i Rakkestads Provsti blev en Mand i 1559 straf- 
fet, fordi ,,han svarede Præsten ved Messen". (Norske Saml. 1, 174918 
Præsterne, -hvis Dannelse, som vi have seet, var tarvelig nok, og som 
derfor -vel ikke havde store Fordringer til Livet og i Levemaåde vist ikke 
skilte sig stort fra Bondestanden, havde dog mange Steder kun altfor 
usle Indkomster; de giftede sig med Bondepiger, og deres Börn gik 
aiter over til Bondestanden og udmærkede sig just ikke. altid ved Dan- 
nelse og Sædelighed fremfor Massen. I et kongl. Brev til Mag. Tens: 
siges der, at Hr. Töger Pederssön, der er ånsat som Kapellan i Oslo 
Stift, kun har 10 Daler til Lön og lider der for med Hustru og Börn stor 
Nöd, hvorfor han anbefales til förste ledige Kald: (Akershuus 2den Juni 
159L.. Norske Tegn. for 1591). I Hjorthöy's Gudbrandsdalens- Beskri- 
velse findes der i Lesja's Præstehistorie enkelte Træk, som ere ret op- 
lysende for. Præsternes Levemaade den Tid. Om den 3die Præst efter. 
Reformationen, fens (Jenssön) den Ældre (han nævnes der som Præst 
allerede 1577) berettes der, at han i en -Hungersnöd henimod 1600 blev 
nödt til at flytte ud af Præstegjeldet, og da trak- han sin Kone afsted 
paa en Kjelke henover Isen*).- Hans Efterfölger var hans Søn, Hr. Iens 
*) Det er vel det samme Hungersaar, hvorom. der findes Antegnelse i et gammell 
 Missale, der skal være i Opdals Kirke; 1601 var en stor Dyrtid og stor Hunger i 

