995 
udi Eders Stigt om 'denne vor alvorlige Mening vide. | Dermed ete. 
Actum Hafoiæ I0de April 1591. (Norske Tegn. for 159). | 
> Senere hen i samme Aar er atter Sagen paa Bane, nemlig i 
Svar og Besked paa de Artikler, som af den norske Adel blev over- 
given, då Prindsen blev hyldet i Oslo 1591. (Norske Tegn. for 1591; 
saml. ogsaa Holberg Danm. Hist. If, 545 og 546). Efterat Kongen har 
lovet ,,at ville haandhæve og beskytte den Religion og Lærdom, som nu 
prædikes her udi vort Rige Danmark saavelsom og udi vort Rige Norge 
efter den hellige bibliske, profetiske og apostoliske Skrift og den augs- 
burgiske Confession uden al Forhindring*, saa erklærer han endvidere, 
at ,,ei heller skal nogen disputeerlig Materie föres paa Prædikestolen, 
hvormed Almuen eller den menige Mand kunde forarges, og fast mindre 
ville vi tilstede, at nogen privat Person skal understaae sig at gjöre 
nogen Pokindring udi vedtagen Lærdom og Ceremonier**. — Mere findes 
ikke om den Sag; rimeligviis har man ikke i Norge mærket nogen videre 
Virkninger af den nye Aand, der blev vakt inden det theologiske Stu- 
dium ved Niels Hesseng Virksomhed, - hverken i den ene eller den 
anden Retning. 
Hvad Læren angik, har saaledes Mag. Iens i en vis Henscende 
havt det nogenlunde roligt; Fordringerne til Præster og Almue maatte 
indskrænkes til det mest Grove og Elementære, og det var saaledes ikke 
saa vanskeligt nogenlunde at tilfredsstille dem. Maaskee mere Ulempe 
havde han med den store Forskjellighed i Kirkeskikkene, som herskede 
i hans Stift, og hvori der heller ikke kom, nogen Orden før efter hans 
Død ved Udgivelsen af den norske Ordinans 1607. ,,Der var saa stor 
Uenighed udi Cerémonier og Kirkeskikke, saa at der holdes neppelig den 
Skik i den ene Kirke som i den anden. Thi at en Part af Kirketjenerne 
have hidtil efterfulgt, hvad dem syntes selv ret og godt at være, en 
anden Part efterfölger den Skik, som de have seet andensteds, somme 
 efterfölger Psalmebögerne og nogle gamle Haandböger, som nu vel maatte 
hvile sig, og i den Sted' BrAGE disse nye Haandböger eller Alterböger, 
udi hvilke Alting, Gud skee Lov, er bedre berammet og befattet end i de 
gamle; paa det Sidste ville vi og Nogle, som og ret er, efterfölge Ordi- 
