



Zürichben kiadta Psichopatia criminalis cimü tudományos 
és politikai szatiráját és Neróról irt drámáját, 1899 elején 
Párisba költözött. Ez időtájt már kedvezőtlenre fordul- 
tak anyagi viszonyai. Szülei örökségét majdnem föl- 
emésztették a zürichi élet költségei, az a reménye pedig, 
hogy német lapoknak való levelezéssel fentartja magát, 
nem teljesült. Panizza, aki még ortografiájában is külön 
utakon járt, a maga hajthatatlan egyéniségével nem bol-. 
dogulhatott a napilapok mindent nivelláló hasábjain. 
1900-ban még egyszer föllobbant erélyessége. Parisiana 
kötetében versekben adott formát mindannak a keserü- 
ségének, mely a regensburgi börtönből való kiszabadu-. 
lása óta felhalmozódott lelkében. A könyvet felségsértés, 
istenkáromlás és szemérem elleni vétség miatt elkoboz- 
ták, mihelyt Párisból, ahol kinyomatták, a német könyv- 
piacra került. M. G. Conrad pedig, aki 1895-ben Panizza 
pörében mint szakértő szerepelt, nyilvánosan visszauta- 
sitotta a könyv dedikációját és kijelentette, hogy az esze- 
veszettség deliriumának rettentő sikoltásaival nem vál- 
lalhat közösséget. 
Párisból ismét München felé kanyarog Panizza utja. 
Félrevonultan, egykori barátjaitól és ismerőseitől elrej- 
tőzve éldegél. Előbb a szegénység szedegeti le :óla 
a finom uri ruhákat, majd az őrület egy-ingre vetkőz- 
teti. Szegény Tamást már a fanatizmus sem heviti. 
November van, és pőrén kell dideregnie . . . 
