

8 
[3 
9. 



ellenben csupa visszája mindannak, ami a tudatban pá- 
váskodva kérkedik, csupa materializmus és önző társadal- 
miatlanság, merő piros sexualitás, csakhogy rabbá silá- 
nyitva, izma-sorvasztva, guzsba kötve, kipeckelt szájjal. 
De az öntudatlant nem lehet egészen féken tartani, a rab- 
szolgalázadást nem lehet mindétig megakadályozni. És 
hogyha az öntudatlan kamarájába beszoritott vágyak a 
maguk mivoltában nem udvarképesek és ősi jelmezükben 
be nem léphetnek az öntudat disztermébe, más fölismer- 
hetetlen alakot öltve lopóznak oda, ahol tilos nekik a 
tartózkodás: a megbéklyózott ösztönök neurotikus tüne- 
tekké átváltódva élik buja világukat. 
kk 
A huszadik század eleje uj tudományt szült: a pszi- 
choanalisist. Napjainkban uj mágus jelenik meg szellemi 
életünk szinpadán: a lélekelemző orvos. Ennek a tipus- 
nak legkülönb képviselőjea bécsi Freud. Tudománya nem- 
csak az elméleti megismerés meddő szépségeivel ékes, 
hanem a megujhódás célja felé vezető kalauza beteg ide- 
gek meggyógyitásának és az egészséges idegek megvédé- 
sének utvesztőjében. Az öntudatlan lelki élet kamarájá- 
hoz Freud találta meg a kulcsot. Hogy az öntudatlannak 
manap már kevesebbek a titkai, annak dicsősége az ő 
nevére sugárzik reá. Hogy életünkben milyen zsarnoki 
szerepe juthat az öntudat küszöbe alatt elfetrengő föld- 
alatti énnek, hogy miféle tusákat viv az öntudatlan az ön- 
tudattal és milyen módon állanak boszut az öntudatlanba 
lefojtott vágyak, arra először Freud mutatott rá magisztrá- 
lis mozdulattal. És ugyancsak ő vált mintaadó müvészévé 
annak a gyógyitó eljárásnak, amelynek lényege az, hogy a 
beteggel az öntudatlan kamarájának sötétségéből kicibál- 
tatja az öntudat világos termébe az elfojtottságukban és 
