




















EGY APOSTOLRÓL Há (0717 gek 
Utolsó tárcáiban — egy-két esztendő óta mindig 
ugy irt, mintha utoljára irna — a bölcselgetés iige- 
teiben sétált. Kissé megrokkanva, kissé önmagán moso- 
lyogva, szomoruan rezignált mosolygással. Az orvosok 
sohsem voltak oly kiméletesek a betegekkel, mint mai 
napság, de kiméletességük olykor a legnagyobb áruló. 
Herzl Tivadar dr. már jó ideje tudta, hogy szive 
miatt — anatómiai és fizológiai értelemben épenség- 
gel nem jó sziv volt — halálra van szánva. Ez tette 
bölcselkedését a mindenben való megnyugvás, a meg- 
békélt rezignáció filozófiájává. 
Ha már ugyis ef kell válni az élettől és ami a 
legszomorubb, előre, szinte pontosan ki tudjuk jelölni 
a kalendáriumban a fekete napot, amelyen részünkre 
bekövetkezik a világ alkonya, akkor mire való a hős- 
ködés pózja, minek a lármás szavak és a szenvedélyes 
taglejtések barbár kultusza! Tárcáiban, melyeknek szavait 
a müértő babráló gondosságával szerette összekeresgélni, 
a lemondást hirdette, tetteivel azonban mindvégig az 
akció embere maradt. Sajátságos ellenmondás, amilyen 
nem ritkán arcképeken is izgat bennünket. A száj halkan 
sir, szomoru zokszavakat suttog, de a szem kemény 
nézésü, bátran villogó, a száj aggodalmaskodását meg- 
hazudtoló. 
RK :Neue Freie Pressec lirizáló tárca-filozófusában, 
aki ünnepi ajándékképen bölcseleti mesékkel kedveske- 
dett lapja olvasóinak, senki sem sejtette volna a Der 
Judenstaat revoltáló szerzőjét és a sionizmus vezér- 
