


38 
sokkal őszintébb és a nyilvánosság előtt sem tudja el- 
hallgatni, hogy nagyon meg van elégedve önmagával. Nyu- 
godtan, minden álszemérem nélkül állapítja meg a maga 
értékét, csöppet sem bánja, ha félreértik és elferditik is 
magamagának magas piedesztálra helyezését. Nem törő- 
dik a gáncscsal, amivel azok illethetik, akik mindig má- 
soktól várják az elismerést, de kétségbeesnek, ha nem kap- 
ják meg azt. Ő nem vár másokra, mert ismeri magama- 
gát. Nem kér jelzőket a többiektől, hanem maga ékesiti 
föl nevét a hiuság alkotta cirádákkal, mert bevailottan, 
őszintén hiu, és cinikusnak látszó, de voltaképpen nagyon 
becsületes szókimondással elárulja ellenségeinek, — hogy 
sohasem ismerte a sokat dicsőitett szerénységet. Az ugy- 
nevezett tudós céh minden gyarlósága és nevetséges volta 
között leginkább. gyülölöm és leginkább találtam ellen- 
szenvesnek a tudósok ugynevezett szerénységét. Semmit 
sem utáltam annyira, mint az anyagi célok képmutató 
takargatását, holott e célokat a tudósok ép ugy, sőt talán 
még inkább hajhászszák, mint a többi ember és semmit sem 
tartottam megvetni valóbbnak, mint a dicsérettel és el- 
ismeréssel szemben szinlelt közömbösséget, mert hiszen a 
tudós és az iró egyike a világ leghiuságosabb teremtmé- 
nyeinek. Minthogy nem vagyok hivatásos tudós, nincs 
rá szükségem, hogy szerény legyek a tudósok megszokott 
módja szerint.x 
Önérzetével egyformán erős gyülölete és megvetése. 
A keresztényi szeretet és a megbocsájtás krisztusi elve 
mint érdekes világboldogitó elmélet helyet foglal tudásának 
tárházában, de igaz érzéssé soha nem hasonult át benne. 
Nem tagadja meg zsidó voltát és ha nem is kifejezetten, 
de a sorok között elég őszintén vallja, hogy sérelmeket 
megtorolni és igazságtalanságokat megboszulni édes ér- 
zés. Megbocsájtani az tud, aki feledni képes vagy leg- 
alább is magára szuggerálja a feledést. Vámbéry Ármin- 
