ún, vadsáák 

52 
álló gallérral, lábának vékonyságát mesterségesen bő nad- 
rággal igyekezett elpalástolni. — Maga beszélte, hogy egy 
mulatság előtt, melyre meghivták, napokon át :főpróbát 
tartott toálettjének valamennyi misztériumávalxc és lakásán 
sÓrákhosszat dandy módjára kitömve és felcicomázva jár- 
káltc. Párisban jártában, mint egy levelében megvallja, 
kedve tellett abban, hogy sétaközben kezével kissé föl- 
huzza nadrágja lábaszárát, hogy skissé látni lehessen a 
szép selyemharisnyákatc. Andersen nagyon szivesen öl- 
tött női ruhát. Részt szeretett venni mükedvelő előadásokon, 
de ilyenkor egyetlenegyszer sem lépett fel férfiszerepek- 
ben. Mindig csak női szerepelt vállalt. Fura külsejének 
megfelelően többnyire kómikus szerepeket osztanak ki neki. 
De még igy is tetszeni vágyik és olykor a legkomolyabban 
meg van győződve róla, hogy nagy hatást tud kelteni. 
Hogy ezt a hatást milyen formában képzelte, azt elárulja 
Wulff Henriettehez intézett levelének ez a mondata: — 
"Higyje el, hogy elbüvölő leszek (t. i. az előadáson). Tudj?" 
Isten, milyen nagy hatással leszek a fiatal diákok szivére.c 
V. 
Oly babonás volt, mint valami vénasszony. Semmitől 
se félt jobban, mint a haláltól. Ha e legcsekélyebb rosszul- 
létet érezte, már attól tartott, hogy komoly és veszedelmes 
betegsége van. Minden egyes álmának jelentőségén napokig 
el tudott töprengeni. 
Babonás voltát jól ismerték. Ha vidéki kastélyok ven- 
dége volt, a nők gyakran megtréfálták azzal, hogy kisér- 
tetjárást produkáltak, amivel vad rémületet keltettek Ander- 
senben. ! 
