55 
























nagyon mélabus a kedvem. Olybá tünik, mintha megbabo- 
názott volna. Nem is tudom, hogy miért szeretem annyira.cs 
V. Keresztély, mint Andersen egy későbbi leveléből ki- 
tünik, nagyon szép fiatalember volt, aminthogy a költő 
sifju barátaix egytől-egyig a férfiszépség mintaképei. Ezt 
a szépséget Andersen nagyon tudta értékelni. Utazásai 
közben nem egyszer említést tesz arról, hogy szép bérko- 
csisok, hajóslegények, inasok mennyire magukra vonták 
figyelmét. Tréfa-e, vagy őszinteség, ha uti naplójába ezt 
irja egyszer: "Az a szerencsétlenség ért, hogy egy ke- 
gyetlen nyil beletalált szivem kellő közepébe. Ennek egy 
igen ifju portugál az oka. Halálosan beleszerettem szemébe 
és egész valójábalcx 
VUIL 
Bz itt következő levéltöredék 1835 augusztus 8-ikán 
kelt. Iródott éjjel tizenegy órakor. Collin Eduárdhoz van 
intézve, aki aggkorában, 1882-ben könyvet irt  Ander- 
senrői. 
Hallgassuk meg szenvedélyes esdeklését: sVágyat ér- 
zek Ön után. Igen, ebben a pillanatban ugy megkivántam, 
mintha sötét szemü és lángoló pillantásu, elbüvölő ka- 
lábriai leány volna. — — Sohsem volt testvérem, de ha 
volna, lehetetlenség volna ugy szeretnem őt, mint ahogy 
Önt szeretem. — — De jaj, Ön nem viszonozza szerelme- 
met és ez gyötör engem. Senkitsem szerettem ugy, mint 
Önt. Kétségbe kellene esnem, ha elvesziteném. Ugy tetszik, 
mintha barátságunk arra termett, hogy valaki leirja, miás- 
kor pedig tartok attól, hogy ez megtörténhetnék. Egész 
lelkemet, szivem mély titkát föltárhatnám, de ami barátsá- 
gunk olyan, mint a misztériumok. Nem szabad elemezni 
őket. cx j GARÉ 
