
Egy másik levélből: s:Belátom, hogy ez a rokon- 
érzésért való örökös kinlódás valami csunyát és megalázót 
rejt magában. De büszkeségemet legyőzi Ön iránt érzett 
szerelmem. Mondhatatlanul szeretem és szinte kétségbe 
kell esnem, mert Ön nem tud és nem akar oly barátom 
lenni, amilyen, ha helyzetünk a megforditott volna, én 
tudnék lenni Önnek. Mit vétettem? Miért kelt az én jelle- 
mem Önben visszatetszést? Mondja meg, hadd változtassak 
rajta. Az Ön szive talán nélkülözheti az enyémet, én nem 
lehetek el az Öné nélküle 
Néha baráti érzését egyenesen egy nő szerelmi szen- 
vendélyéhez hasonlítja. Gondolatban mindig barátjával van 
és több izben versetis ir hozzá. RK féltékenység sem idegen 
tőle. Eduárd egy este eimondotta neki, hogy másik barátjá- 
val, Emillel lesz együtt. Erre ezt irja Andersen: :Igy va- 
gyunk hát! Öt várja! Öhozzá ragaszkodik! Vele sétál! 
Hiszen én is szeretem Emilt, de ha engem mellőznek 
miatta, akkor kétségbeesés gyötör.c 
Collin Eduárd minden tekintetben normális ember, nem 
. viszonozta ezt a szenvedelmes érzést. Barátja felajánlotta 
neki a tegeződést, de erre sem volt hajlandó. Andersent 
keg Jetlenül bántotta ez a visszautasítás. sSirtam — irja 
— de hallgattam. Örökké sajgott szivem sebe, de lágy- 
ságom, félig nőies voltom mégis hozzáfüzve tartott.c 
Amikor Collin eljegyezte magát egy szép fiatal leány- 
nyal, Andersen nem birt fájdalmával. Elhagyta Dániát és 
Németországba utazott. Onnan irja barátjának, aki talán 
föl sem tudta fogni a nagy kétségbeesés igazi okát: "Ha 
nem menekülök, tönkre kellett volna mennem.c Amikor 
pedig Eduárd esküvöjét üli, ezt a levelet kapja Andersentől : 
"Mint Mózes, a hegyen állok és az igéret földjére nézek, 
ahová sohasem fogok eljutni. Isten ugyan sokat adott 
nekem, de talán éppen az, amit nélkülöznöm kell, a leg- 

