
499 
Öv 
Me 
ha 
vé 
h/ 
KGN i 

ha 
TI 89 LÉ ROKNÉVYSEKAN 
1758 08T zet EK INYOETSÁRKSR 
zt. 
addigi egész irói munkásságáért. Két évvel ezelőtt, miután 
senkinek se kellett a modelltervezés mellett készült 250- 
cialaristocratenc cimü naturalista komédiája,  összeállott 
Oscar Jerschke ügyvéddel, akivel együtt adta ki annak 
idején első verseskönyvét. Ezuttal több hasznot hajtó mun- 
kát müveltek. Megirták :Traumulusc-t, ezt a gimnázista 
tragédiát, mely lélekrajz ürügye alatt a nagy tömeg szen- 
timentálizmusára spekulál. A kisérlet, — mint annyi más 
szinpadi mesteremberé — fényesen beütött. Valamennyi 
német szinpad előadta a durván összeabdált tákolást. Arno 
Holz a játékkereskedő miühelyének homályából kikerült 
a leglármásabb nyilvánosság közepébe. Az irodalmi ate- 
lier-k örökös kisérletezőjéből egyszerre kész ember lett. 
Holz megunta a koplalást. Mártirságra nem született. 
Gyomra konvertitává tette. Müvészi meggyőződését, mely- 
ért száraz kenyér se jutott neki, odaadta cserébe a bősé- 
gesen ölébe hulló tantiémekért. A büszke iró öngyilkos 
lett, és az ő halottaiból feltámadt a megalkuvóan számitó 
és jól számitó mesterember... 
A Buch der Zeit, melynek uj kiadása tette aktuálissá 
ezt a megemlékezést, első- és másodizben (1885. és 
1891.) Panizza Oszkár kiadójánál, Schabelitznél jelent meg 
Zürichben. Akkortájt még ez a becsületes öreg volt egye- 
düli mentsváruk mindazoknak, akiket szókimondásuk mi- 
att otthon, a nagy Németországban egyetlen kiadó se 
mert befogadni. Manapság, 1905-ben már kiadják Holzot 
minden aggódás és baj nélkül Münchenben is, olcsó ki- 
adásban, egyszerre tizezer példányban. Idők változása: 
ami husz évvel ezelőtt közveszedelem volt, ma már népies 
olvasmány. 
Az egész kötet harci riadó a vallás, az erkölcs, a 
társadalom, a müvészet és az irodalom ósdiságai és elő- 
itéletei ellen: harangok félreverése, tüzcsóvák lobogtatása, 
hangos, tulságosan hangos dallamok, vörös, tulságosan 


