§ V/t KIÓGYINT ETL R KET S VzeASTAS 
vi tag há 
76 ; 
kárörvendően kirovó Végzet azt a hivatást is ráháritotta 
a költőkre, hogy azonfelül, hogy maguk tobzódjanak az 
álmodásban, mások helyett és másokért is álmodjanak. 
Az álmodni egyáltalában nem vagy nem elég áhitattal 
tudó embereknek ők az elő-álmodói. Az ő fájdalomcsillapitó 
nagy és tüzes álmaikat kisebb méretben és alacsonyabb 
hőfokon utánok álmodják aztán a többiek. 
Kiss József a legintenzivebben álmodó költők kö- 
zött trónol. Félve sejtem, hogy talán el sem viselhette 
volna az életet, ha elienszerül annyit nem álmodik. Most 
élő kortársaink közül nincs magyar költő talán egy sem, 
akinek álomlátásai oly tartós fényben ragyogtak és annyi 
idegen sziv homályát kigyullasztották, mint az övéi. Külső 
életének körvonalai — kenyérgondok durva keze huzta 
meg őket — talán nem mindenkinek tetszetős látvány, 
de álmai diadalmas pompájának még a dacolni vágyó rossz- 
hiszemüség sem tud ellenállani. 
Régebben Kiss Józsefben meg volt az az irigy gőg, 
hogy álmai közül sokat önmagának rejtegetett és csak 
ritkán engedte meg, hogy mindenki előtt láthatóvá tevő 
szóköntöst öltsenek magukra. Nem irta meg valamennyi 
versét, nem egynek a melódiáját csak a maga lelkében 
zsongatta. De most már bőkezübb és nagylelkübb lett, 
mértékletesebb a látásainak eltitkolásában, adakozóbb ál- 
mai szépségének a közlésében. A mult esztendő szinte a 
pazarlás évének dicsérhető. Mint a költő uj versesköny- 
vének (Legendák a nagyapámról. Budapest, 1911.) meleg- 
vérü előszavában álmélkodva mondja: tavaly :rájött a 
raptus, a balga őrület, a dodonai triposz álomhozó bü- 
bája és irnia kelleteti és válogatás nélkül, megrostálás 
nélkül feltálalja, amit irtc. Áldott őrület, amely gyönyörüség 
annak, aki beleesik, élvezet annak, akinek látnia adatott 
ez isteni megbomlottság ritmikus taglejtéseit . . . 

