14 
III. 
Minő tárgyat lehet ilyen epikai stilben feldolgozni? 
Az a dualizmus, melyet Aranynál a nyelvezetből az 
előadásmódba is áthatolni láttunk, áthatol a tárgykörbe 
is: napjainkbeli népéleti genreképeknek és a régmult 
rajzának egymás mellé állítása, sőt egybevegyitése gya- 
nánt jelentkezik. 
A hagyományos múlt-dicsőités akkor még mindig 
tem ment ki teljesen a közdivatból. Hogy Aranyban mi 
láplálta azt, említők; a demokrata korirány azonban 
másrészt a népélet rajzára utalta, amihez szintén ked- 
gezők voltak körülményei. 
Brany tehát a két, régibb és új irányt úgy egyez- 
teté ki egymással, hogy a hagyományos tárgyat kor- 
szerűvé alakította át realisztikus, humoros, naiv és meg- 
hitt genre-képek keretében, ezek szineivel rajzolva a 
hősi hajdankort. 
Lássuk először az érdekesebbet, a főbbet: az új 
anyagot, a jelen rajzát. 
RK Dorfpoesie, a falusi idill külföldön századunk 
eleje óta dúsan hajtott; nálunk annál is inkább volt 
virágzásra predesztinálva, mert a  nemzefi öntudat a 
költészetet hazai talajba ültette, ebben pedig a népélet 
költészete virágozhatott fel leginkább. A mi hazánknak ép- 
pen Krany fölléptekor fedezték fel éghajlati különlegessé- 
gét, a pusztát, mely szintúgy a szabadságnak lett jel- 
képe, mint az angoloknál a tenger. RK mi homoktengerünk 
csalia délibábjával; düledező csárdáival s vágtató csikó- 
saival Petőfiben talált szilaj költőjére, ki képzeletének ösz- 
szes varázsát ráárasztá tájképeire, melyek hol tündérien 
játsziak, hol vadregényesen ridegek vagy ép humorosak: 
de mindig eszményi távlatban állanak. 

