15 
Hrany, maga is alföldi ember lévén, szintén az al- 
földre visz; de ő inkább az észleletnek, mint a képzelet- 
nek lévén embere, nem akar idealizálással hatni,") leg- 
kevésbbé van pedig holmi politikai mellékcélja: csak azért 
hoz bennünket e vidékre, mert itt leljük a nemzet töme- 
gét, a legszűziesebb magyar népéletet. 
Kódorogjunk szét egy kissé a faluban... De már 
estére jár az idő. Hol is lehetne itt szállást kapni? 
Nagy fehér ház nyitott kapuja hivogat az utszélen: men- 
jünk be legalább itatni. Egész sereg kuvasz rohan ne- 
künk, szerencsére csinos hajadon lép elő a kút megői 
s a vendégfogók morogva kullognak hátra a csűrökhöz. 
Közben megszólal a tornácról a pipázó gazda is. Hasz- 
talan szabódunk, bevisznek, asztalhoz ültetnek. Elkez- 
dődik a csöndes beszélgetés és tart tálalásig. Az 
izletes vacsorától, a jó bortól egyre buzdul a hangulat, 
— megerednek a köszöntgetések. Majd a hevültség a 
kebel mélyére száll, a társalgás vontatott, panaszos lesz : 
$) RK Bolond Istók I. énekében van oly Petőfi- 
stílű pusztai kép: de célzatossággal, ellentét és 
humor kedvéért. Különben itt-ott akad Aranynál egy-egy 
rokon vonás, mint épen a Szarvasregében. 
Vágtat a ló és a pusztán 
Nagy üres éj hallgat aztán 
Annál jellemzőbb, hogy Arany annyira mellőzi a déli- 
bábot. A Toldi I. részében igy ír: 
— — Negyedik nap, délben, 
Nagy hegyek lebegtek délibáb vizében: 
Bámult Miklós, mert ő olyat sohsem látott, — 
AK hegyet bámulta, nem a délibábot. 
E sorokból látni, mily mellékesnek tartja ő azt, mi mások 
szemében tán a leglényegesebb mozzanata lett volna 
egy alföldi tájképnek. 
